Neplácej.
V téhle zemi umírají lidi jak mouchy,
a ty tvrdíš, že se uzdravil.
Zázraky neexistují, Pale Lerychu.
Uzdravil se.
Uzdravil?
A měl opravdu tohle? Oči, kašel a to všechno?
Měl všechny prvotní příznaky, včetně těch očí.
No a? Myslíš, že najdeme lék v Čerepovci?
Hlavní lékař mi to slíbil. Dřív jsme spolu pracovali.
Jen musíme do nemocnice.
AMBULANCE
Jsi vtipný. Kdy ti to slíbil?
Dávno si to mohl rozmyslet.
Vidíš, co se tady děje. Každý den je to horší.
Nikolaji Petroviči.
Jak mi to říkáš? Na něčem jsme se přece dohodli.
Promiň, strýčku Koljo. Nech mě přemýšlet.
Nepřemýšlej, nebo tě bude bolet hlava.
Zastavíme se u Iry Martynové. Jen na hodinu.
Na zadku má pihu. Je jako hvězda určující směr.
Dokonce v noci svítí.
Kde to bylo? Napravo, nebo nalevo?
Nech toho.
Už vím! Určitě napravo!
MĚSTO ČEREPOVEC
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Sakra.
Jdu se tam podívat. Jdeš také, nebo tady počkáš?
Já Hippokratovu přísahu nesložil.
Klouže to.
Slíbil, že pomůže, co?
Co to je? „Váš okres bude evakuován.“
Proč sem lezeme?
Hledáme sklad, strýčku Koljo.
Nemáme jít tam?
- Kam? - Na ta místa...
Hej, stůjte!
Parchanti! Nakopu vám prdel!
Sakra!
Pale Lerychu!
Jsi v pořádku?
Kdo to byl?
Nevím. Asi feťáci.
Ibuprofen.
Potřebujeme ho?
Ne. Hledej Evazine.
Evazine.
Díkybohu, že jsme odtamtud pryč.
Nikolaji Petroviči. Strýčku Koljo.
Co?
Děkuju, žes mě tam vzal.
Nikdo jiný by na to nekývl. Vážně si toho cením.
To nic. Abych byl upřímný,
myslel jsem, že se cestou stavím za Irou Martynovou. Pobavili bychom se.
Pak jsem si vzpomněl, že jejího manžela mají propustit z vězení.
Tak jsem si to rozmyslel.
Kolik holek jsi měl ty?
Když začneš počítat od střední.
Dvě.
To ne! Fakt? Jen dvě?
Jsi zábavný. Pochopil bych, kdybys měl jen jednu.
Ale dvě jsou divné číslo.
Ženy mě moc nezajímají.
Podle mě jsou komplikované.
Nebo spíš se mnou neumějí zacházet.
Víš, kolik jsem jich měl já? Hádej.
Tak co?
Deset.
Jsi k popukání.
Deset jsem jich měl jen na střední.
Celkem jich bylo 99.
Jedna mi zbývá do stovky.
Až tam dojdu, můžu v klidu umřít.
Proč jsi tak náročný? Nebo máš nějaký problém?
Problém je v tom,
že nechci být se ženou, která chce být se mnou.
Jak to myslíš? Víš, co si myslím já?
Nesmíš to brát tak vážně.
Ale s humorem. Ano!
Ženské humor zbožňují.
Budu si to pamatovat.
To bys měl.
Sakra!
Antone!
Proboha! Antone!
Říkala jsem ti, ať nikam nechodíš. Jezdí tady auta. Bože!
Jste slepý? Málem jste mi srazil syna.
Vždyť je naživu.
Nebojte. Nic se nestalo.
I kdyby, nemuseli byste volat záchranku.
Kdybychom ho srazili, sanitka je už tady.
To byl hloupý vtip. Promiňte. Je někdo nakažený?
Ne.
Dobře, tak se opatrujte.
Tak jo.
Máš rád vitaminy?
- Co se říká? - Děkuju.
Není zač.
Proboha.
Já jsem Pavel.
Irina.
Jste doktor?
Pojďte s námi!
Pojďte!
Zůstaň u mě, jasné?
Sakra.
Bolí to?
Jde to.
Co to je za prášek?
Říkala, že nějaké antiseptikum.
Kdo to říkal?
Veterinářka.
Ona to i zašila?
Ne, já.
Dobrá práce. Kde jste se to naučila?
Improvizovala jsem.
Máte na to talent.
Je to zlé?
Není tam moc hnisu.
Mohli bychom ho vymačkat, ale infekce by se rozšířila.
Dál to dezinfikujte, dokud to neuschne a stehy neodpadnou.
A povolte ten obvaz, mokvá to.
Říkal jsem, že jsem v pohodě.
A nemám horečku. Poznám to.
Nemůžu vám dát žádné léky. Nic nemám.
Ale antibiotická mast by měla stačit.
Myslím, že to bude dobré.
Ale neměl byste vstávat.
Děkujeme.
Díky!
Kolik máte minusů?
Hodně.
Já myslím dioptrie.
Minus čtyři.
Nebojte.
Promiňte, ale nemůžu si pomoct.
Zavírají se samy. Čočky jsem nikdy nenosil.
To nic. Zkusíme to znovu.
- A co vy? - Pár jich ještě mám. Otevřete.
Nemrkejte. Nechte je otevřené. Nezavírejte je. To je ono.
- To asi nebude fungovat. - Bude.
Jaké to je?
Jste tak krásná.
Minus čtyřka to není.
Ale lepší než nic.
Můžu si vás vyfotit na památku?
Co jim tak trvá?
Ljoňo?
Není ti nic?
Jsem v pohodě.
Tati?
Co se tam stalo?
Kde?
V tom domě. Proč jsi odtamtud utíkal?
Říkal jsem ti to.
Řekls, že tam jsou nemocní.
Jo.
Že nám vzali jídlo.
Ljoňo, střílej!
Střílej!
Že jsi prostě vypadl.
Co ten výstřel? Zabil jsi někoho?
Polino, neryj do mě.
Snad to pomůže.
Odjíždíte?
Jo, musím jet.
Promiňte, ale jedem nebo jak?
Brzy bude tma. A oni tam jen sedí.
Kam jedete?
Domů do Vytegry. A vy?
Jedeme do Karélie.
Není to stejným směrem?
Ne. My odbočujeme vpravo.
A my vlevo. Tak hodně štěstí!
Díky.
Děkuju.
Kdykoli.
Sbohem.
Řekněte mi...
ta epidemie brzy skončí, že?
Obávám se, že ještě ani nezačala.
„Sbohem.“ To jako fakt?
Měl ses ještě uklonit.
Co jsem měl říct?
Nic.
Aspoň bys byl záhadný. Dívala se na tebe tak...
Vážně?
Jak?
Jak na svatej obrázek.
Jedno nechápu... Jak je s ní Sergej příbuzný?
Ten seštupovanej? To je bejvalej manžel.
A ta zrzka je jeho současná holka.
Kluk, co nám skočil pod kola, je jeho syn.
Ten pomalej je nevlastní.
Jak to všechno víš?
Jak? Zkušenosti.
A ten staroch byl ukecanej.
No nic, tak jedeme.
Chceš?
Díky.
Mami, a co já?
Ty si to nezasloužíš.
Proč?
Protože jsi šel na silnici,
i když jsem ti to výslovně zakázala.
To není fér.
Zvykej si. Život není fér.
Dej mu jeden. Vidíš, že...
Antone, nezacláněj!
Ale on mi ho dal.
No a?
Promiň! Bolí to? Ukaž.
Ty svině!
Antone, to je ošklivé slovo.
Nikomu ho neříkej.
A už vůbec ne své matce.
Kdes ho slyšel?
Svině!
Iro, stůj!
Stůj!
Počkejte.
Co je?
Tady cesta končí.
Sakra.
Co budeme dělat?
Pozor.
- Serjožo, proč jsi vylezl? - Jsem v pořádku.
Naštěstí jsme nejeli v noci.
Někdo ho odpálil?
Kudy pojedeme teď?
Musíme se vrátit. Můžeme jet jen přes Vytegru.
Nic nevidím.
Zpomal, strýčku Koljo.
Zpomalit? Už takhle jedeme krokem.
Co je tamhle? Vidíš to?
Jo. Co to je?
Podíváme se.
EDEN KARAOKE CAFE
Pojď se mnou.
Možná mají drink na zahřátí. Nikdy nevíš, co tě čeká.
VÍTEJTE
Až po tobě.
Dobrý večer.
Můžeme tady chvíli zůstat?
Máte rezervaci?
Nikolaj.
Natálie.
Natálie, vážně?
Chceš vidět občanku?
Později na ni mrknu.
Sakra. Co s tím je?
To stačí, nestrhni spojku. Vytáhnu tě.
Mami.
Mami!
Odpusť mi, prosím.
Slibuju, že budu hodný.
Něcos provedl a musíš nést následky.
Neopovažuj se brečet.
Slzy ti nepomůžou.
Nebuď ufňukanec jako tvůj táta.
Dobrý?
Opatrně napneme lano a vytáhneme tě.
Pozor, Michaliči, nepleť se tu.
- Ljoňo, nemáme radši vystoupit? - Zůstaň, kde jsi.
Ljoňo! Jsi naživu?
Nic nám není.
- Je vám něco? - Dobrý?
Jo, jsme v pořádku.
Pomozte Marině!
Něco teče.
Pojď. Co teče?
- Sakra! V nádrži je díra. - Teče benzín.
Přineste, co máte. Kanystry, plechovky.
Sakra!
Sakra! Nádrž je proražená. Drž to!
Lidi, to je konec.
Musíme to odtlačit.
Nepotřebujeme moc slov
Napijeme se na lásku, zlato
Napijeme se na lásku
Dívej se na text! Vidíš?
I když nemáš další slova
Žádná slova...
Jestli mě miluješ, zlato
Napijme se na lásku!
Skvělý způsob, jak uvíznout, co?
Řídíš.
Dělala tady kuchařku. Když to začalo, všichni odešli.
Je svobodná, nemá kam jít, tak tady zůstala. Je tady sama.
Proč máme prázdné skleničky?
Udělám to. Ukaž.
Jak se ti líbí naše hostina v dobách moru?
Není to správné.
Jíme vám jídlo.
Kluku! Přestaň fňukat. Žijeme jen jednou. Nemám pravdu?
No jistě!
Připijeme si na bratrství.
Tak jo.
Na nové známé.
Už mi začínalo hrabat. Týden jsem neviděla ani živáčka.
Myslela jsem, že všichni umřeli a já zůstala na světě sama.
A teď jsme tady my.
- Kdo je tu? - Vy.
Jsme tu my.
Vy. To mi nedělej.
- Proč? - Rozteču se.
Měli bychom jet, strýčku Koljo.
Zkusíme to znovu.
Pašo, už jsme to zkoušeli. Podívej se z okna.
Podívej, kolik tam je sněhu, silnice budou neprůjezdné.
No tak, uvolni se. Jsi tak upjatý.
Dostanu tě tam, neboj.
Kam byste jezdili? Zůstaňte tady. Není to špatné, ne?
Řekni mu, že to tady je skvělé.
Něco slíbil.
Komu?
Ukaž jí to. Neseď tam jak pecka.
Jmenuje se Péťa. Je mu deset. Slíbil jsem, že mu přivezu lék.
Kdy to bylo?
Před dvěma dny.
To už je určitě...
Slíbil jsem mu to.
Jsi dobrý člověk, Pašo. Jsi jak paprsek slunce.
To je. Já bych ho ale trochu ztlumil. Jinak rychle vyhoří.
Serjožo, sedni si za volant. Nerada bych tě znovu sešívala.
Jo.
Tak jo.
Tati!
Co děláš venku? Vrať se do auta!
Můžu taky tlačit?
Nemůžeš.
Nech ho tady stát.
Ne. Říkala jsem, ať zůstaneš v autě. Máš zaracha.
Proč?
Kvůli vitaminu C.
- Vitaminu C? - Tati, můžu jet s tebou?
Antone, než budeme moct někam jet, musíme vytlačit to auto.
Zůstaň tu a hlídej tetu Marinu. Dobře, Míšo, opři se do toho.
Jdeme na to.
Netěhotné holky, opřete se do toho.
Poljo, proč tam stojíš? Pojď sem! Tlačte. Sergeji!
Raz, dva...
Tři!
No tak, tlačte!
Poslední morová epidemie v Evropě vypukla v Moskvě
v druhé polovině 18. století.
Během tří let zemřelo mezi 50 000 a 100 000 lidmi, každý šestý občan.
Nikdo nevěděl, jaká to je nemoc, ani kde se vzala.
Můžeme nastartovat a trochu ohřát auto?
Necítím nohy.
Zlato, musíš to vydržet, nemáme skoro žádný benzín.
Ráno se třeba oteplí a budeme moct Serjožu vyhrabat.
Takhle do rána nevydržíme.
Míšo, něco jsi nám vyprávěl.
V roce 1771 začaly během epidemie protesty.
Jsou známé jako morové nepokoje. Hlavní příčinou povstání
byl zákaz vydaný moskevským arcibiskupem Ambrosiem
modlit se u ikony bohorodičky v Bogoljubovu.
Chtěl zamezit srocování velkých davů, které přispívalo k šíření moru.
Dav nakonec dobyl klášter Chudov, zabil arcibiskupa
a začal ničit stanoviště karantény a domy šlechty.
Co se asi děje v Moskvě teď?
Co? To samé.
Někdo ho to musí naučit.
- Takhle ne. - A jak?
Jak to děláš ty?
Necháš ho dělat, co chce, ty nedělní táto.
Jdu si zakouřit.
Cigarety přece došly.
- Iro, nechovej se jako... - Jako co?
Nepotřebuju instrukce.
A co potřebuješ?
Pro začátek pořádnýho chlapa.
A je to tady zas.
Už bys měla pochopit, že to nikdy nebude jako dřív.
Kdo říká, že mluvím o tobě?
Říkala, že jsi ufňukanec.
Vidím, že jsi i malý práskač.
To je nechutné.
- Iro, co to děláš? - Co dělám?
Antošo, pojď sem!
Nešikanuj mého syna. Nemsti se na něm.
Jestli se chceš mstít, tak na mně. Do toho.
Kluka z toho vynech.
Myslíš, že jsem se vrátil pro tebe? Jsi mi ukradená.
Tati, to bolí.
Promiň.
Michaliči, pojď!
Vstaň! Jdi pro pušku.
Antone, Iro, schovejte se za auto. Rychle!
Aňo, zpátky! Říkal jsem ti, ať nevylézáš!
Stát!
Je němý nebo co?
Vypadá to tak.
Vypadá to, že nás zve k sobě domů.
Ano, ale je to zvláštní. Vůbec ho neznáme.
No a? Tebe jsem taky neznal, a zvykl jsem si.
- No tak. Proč ne? - Jdeme.
Na ničem jsme se nedohodli, ale nemáme nic na oplátku.
Jen pár plechovek masa.
Proč? Máme peníze.
Máme peníze, jestli potřebujete. Peníze.
Je to útulné. Žijete sám?
Tati, je němý, ne hluchý.
Já vím. Pro jistotu.
Kam máme jít?
Děkujeme, že jste nás pozval. Jinak bychom...
Cesty prohrnujete každý den?
Tudy?
Děkujeme.
Svlékni se.
Všechno?
Ano.
Můžu si nechat ponožky?
Ty ses udělal?
A ty?
Do mě?
No super!
Obleč se.
Líbilo se ti to?
Bylo to fakt úžasný.
Děkuju.
To byl sarkasmus, abys věděl.
I tak děkuju.
Není zač.
Strýčku Koljo.
Vstávej, jedeme.
Nikolaji Petroviči!
Co je?
Musíme jet.
Propána! Někdo prohrnul silnici.
Třeba to není tak zlé, jak jsme mysleli.
Koljo!
Strýčku Koljo, musíme jet!
Vždyť jo. Nech mě se rozloučit.
Natálie, hned se vrátím. Jen musím zavézt Pala Lerycha do nemocnice.
Budu tady cobydup.
To je celé? Vrznout si a zdrhnout?
Natálie, poslouchej.
Třicet let jsem si každý týden kupoval los do loterie.
Věř tomu nebo ne, ale nikdy jsem nic nevyhrál.
Nevěděl jsem, že pro mě má Bůh schovanou výhru na stáří.
Já jsem ta výhra?
Já určitě ne, Natálie.
Tak proč odjíždíš?
Natálie, věř mi, odvezu toho blázna a vrátím se.
Chtěl jsem si kreslit.
Na tohle kreslit nemůžeš. Najdu ti něco jiného.
Kde jsou všichni?
Venku.
Počkej.
Drž to.
Dobře.
To je ono!
Dej mi to.
Tak jo. Jdeme na to.
Držím to.
Dobře.
To stačí.
Co to děláte?
Jinak neodjedeme. Nevzali jsme toho moc.
Kde je náš hostitel?
Ráno odjel.
Plánovali jste se ho zeptat?
Aňo, prosím. Rozhodli jsme to.
Serjožo, od něj mě to nepřekvapuje, ale ty?
Vysvětlím ti to. Není to tvoje auto.
Tohle je krádež. Nechápeš?
Serjožo, odveď ji.
Jen klid!
Co to děláš? Zbláznila ses?
Krádež! Je to horší než vražda?
Co na mě zíráš?
- Jaká vražda? - Ty neviňátko!
Napadli nás, byla to sebeobrana.
Cože? To určitě.
- Ljoňo! - Co jako?
Kdyby neměla pušku, vyrvala by jí chřtán.
- Blázníš? - Drž hubu!
- Co? - Nech ji být.
Nebýt zranění, zlámal bych ti vaz.
Půjčili jsme si trochu benzínu.
Bez něj...
nedojedeme do cíle.
VYTEGRA
Vidíš? Dosáhl jsem stovky.
Gratuluju.
Se mnou je to jasné, ale co budeme dělat s tebou?
Co to je za lidi?
To nevypadá dobře.
Kam jedete?
Počkej, Koljo.
Pavle, kam jdeš?
Dobrý den. Co se stalo?
Zdravím.
Pustíte sanitku?
Kam jste dali ty lidi?
Kde jsou? Řekni.
Kde všichni jsou?
Nevím, teď jsme se vrátili a potřebujeme do nemocnice.
Říkáš, že nevíš. Kam jste je odvezli?
Včera tady byli.
Zrovna jsme se vrátili z Čerepovce.
Pusťte nás, přivezl jsem léky.
Léky? Všichni sem!
Počkejte! Nevíte, jak je brát.
Neznáte dávkování.
Otevři!
Slezte z mýho auta!
Chlapi! Počkejte!
Běžte od toho auta! Zavřete ty dveře!
Pošlete to dál!
Pusťte mě do nemocnice a já vám léky dám.
Pohyb.
Lidi, počkejte!
Zpátky!
Nesahejte na ty krabice! No tak!
Lidi, před námi je rvačka. Vypadá to, že je tam náš doktor.
Neznáte dávkování.
Zbláznili jste se?
Jste... Naprosto...
Tady to je. Pojďte.
Přeháníte to.
To nemůžete.
Naser si!
Oddělej ho!
Tumáš!
Utíkejte!
Zpátky!
Rychle!
Ta ženská je magor! Jdeme.
Strýčku Koljo.
Zpátky!
Utíkejte! Běžte!
Strýčku Koljo. Vstávej.
Přestaň, strýčku Koljo!
Vstaň a pojď s námi. Už mu nepomůžeš.
Strýčku Koljo, vstávej!
Odveď ho.
Strýčku Koljo!
Jdeme!
Koljo, vstávej!
Odveď ho!
No tak.
Odveď ho do auta!
Vstávej! No tak!
Do auta!
Zmizte!
No tak, to je ono.
Co to s vámi je?
Do auta.
Do tvého auta.
Strýčku Koljo.
Tak. Je to dobré.
Proč?
To nic.
Mami!
Překlad titulků: Ludmila Vodičková