EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vad är det?
Lugna dig, raring. Var inte rädd. Jag är här.
Förlåt, skrek jag igen?
Det gör inget.
Jag gillar när du skriker.
Vem är det?
Spelar ingen roll.
Titta efter.
IRA SKA JAG VÄNTA PÅ DIG ELLER INTE?
Va?
Förlåt. Jag har jobb att göra.
-På en söndag? -Jag sa ju det igår.
Fortsätt sova. Jag kommer snart.
Högre!
Högre.
Antosha saknar dig, Seryozha.
Jag vet.
Om jag bara fick ha honom en helg...
Hon straffar oss alla.
Jag ska prata med henne, men...
Är du galen? Tänk om han bryter nacken!
Hoppa ner, genast!
Håll ett öga på honom.
Jag väntade i bilen som en idiot.
-Jackan är uppknäppt! -Irochka, bli inte arg.
För det första har vi tid kvar. Och vi hade ju kul, eller hur?
-Är du inte glad? -Jo.
Vem är arg? Tror du att jag är arg?
Nej, det var bara svag irritation.
Nu börjar du bli arg.
Det är inte pappas fel. Jag ville göra det.
Ja, det är aldrig pappas fel.
-Är den till mig? Visst? -Antosha, vänta.
Tosha, pappa köpte den till en annan pojke.
Han har ett nytt hem nu, en ny familj.
Jisses, Ira!
Anton, vad sägs om det här?
Jag kommer nästa vecka och har med mig en likadan. Eller en finare.
Lovar du?
-Mamma, in i bilen. -Jag lovar.
Antosha, kom. In i bilen.
Ira, kan du inte bete dig annorlunda? Kan vi prata normalt?
Nej, men vi kan sluta prata. Det blir aldrig normalt igen.
Låt mig ta Anton över helgen.
Det är vackert där med natur och frisk luft.
Vi kan ha snöbollskrig och göra en snögubbe.
Anya har inget emot det.
Jaså? Har Anya inget emot det?
Om det är så, kan ju jag också komma.
-Ira... -Vi får lära känna varandra.
-Vi kan göra en snögubbe. -Hjälp! Finns det en läkare här?
Få undan hunden. Jag är läkare.
Lugn. Stilla.
Ira, börja inte.
Åk tillbaka till din Anya.
Mamma, var är du? Nu åker vi.
-Gör det inte... -Mamma.
Sitt inte upp.
Lägg ner honom.
Kom. Titta inte.
Ringde du ambulans?
REHABILITERINGSKLINIK
-Hej. Har du saknat mig? -God morgon.
Var ska jag skriva under?
Varsågod.
Okej.
52 902 rubler?
Jag trodde jag hade betalat allt.
Det är extra
för krossade tallrikar, möbler och fönster.
Ett fönster?
Oroa dig inte, det var i början.
Er dotter har inte alkoholproblem längre.
Varsågod.
Mobilen.
Passet.
POLINA KUBASOVA
-Fotbojan. -Ta ner foten.
Det är okej.
Tack.
Behåll växeln.
Jag fattar inte. Vad behöver du? Skidåkning? Visst.
Judo? Du har den bästa tränaren. Malta! Schweiz! Inga problem!
I din ålder hade vi inget att äta hemma!
Jag tvättade bilar i korsningar.
Vad vill du ha av mig?
Mobilen.
Va?
Ge mig min mobil.
Precis som din mor.
Jäklar! Vart är du på väg?
Korkade gamla idiot.
Såg du det?
Var det en missbrukare?
Sexton megapixelskamera. Ett enormt batteri.
Den flyger i 40 minuter. Precis som du ville.
Se vad fort den flyger.
Jag kan krocka med ett flyg.
Maxhöjden för en quadkopter är 1 000 meter,
och för den här modellen 600 meter.
Bluetooth räcker inte till längre distanser.
Herrn, du ska veta att civila luftfarkoster flyger på en höjd av...
Misha, du kanske borde sluta kalla mig för "herrn".
Här.
Där är ni, flygentusiasterna.
Har ni lov att flyga?
Vi har köpt en ny leksak och testar den.
-Hallå, där! -Hej.
-Är du ute med grabben? -Ja.
Hej, Misha.
Jag behöver dig.
Ät middag med oss idag och ta med Anya.
Nej, nej.
Jag godtar inte ett nej. Hjälp en vän i nöd.
Marina och min dotter kanske stryper varandra innan hon sticker till England.
Kom igen, Sergey. En vänskaplig middag, en drink, lite prat...
-Vi ska fundera. -Inget snack om saken.
-Det är du skyldig mig. -Jag minns.
Jag väntar er ikväll. Klockan sju.
Jag har skaffat älgkött.
Det är inget att fundera på.
Ni blir mätta.
Din fru är inte bra på matlagning. Vi ses.
Misha.
Misha, vart går du?
Misha, vänta på mig. Misha!
Misha!
Pappa är hemma.
Och tog med sin katastrof till dotter.
Så underbart.
Vänj dig vid din syster.
Du vet att jag inte står ut med Lyonya.
Hur han går, pratar och skrattar åt sina egna skämt.
Hjälp mig.
Och vi var där nyligen.
För en månad sen.
Kom igen. Vi stannar bara en timme.
Sen lämnar han oss ifred i en månad.
Du vill att alla gillar dig. Kan du inte säga nej ibland?
Nej.
-Nej. -Det räcker, sluta.
Nej.
Sluta. Seryozha. Det är fult spel.
Seryozha!
-Du skrynklar min klänning. -Det gör inget.
Vilket hemskt skratt han har, den där Lyonya.
Fattar du? Ljuset tänds, hon tänder en cigarett...
Hon säger: "Pappa?" Och han säger: "Masha? Röker du?"
Varför äter ingen av älgen?
Kom igen, hugg in.
-Jag är mätt. -Det är färskt.
Den sprang omkring igår.
Tack.
Här, ta en bit, Misha. Det är mycket järn.
Bra för män. Det bygger muskler.
Jag äter inte kött.
Jaså? Är du vegan?
Det är hans val.
Vet ni vem mer som inte åt kött?
Hitler.
Minns ni hur det slutade? 1941 till 1945. Vi kan göra om det.
-Vill du ha mer? -Nej, jag har.
Raring, hämta mer whisky.
Gå nu. Nej, vänta.
Vad sägs om vodka?
-Det räcker för mig. -Älg med vodka.
Sötnos, hämta en flaska.
Den kommer.
Det finns en droppe kvar. Sa du till Polina?
Fem gånger redan.
Polina! Ta dig hit!
Vi dricker bara en droppe.
-Gott kött, eller hur? -Det var gott.
Marina har ett eget recept.
Det är med paprika, rotpersilja, nejlika...
Äntligen.
Ta ur hörlurarna.
-Vad pratade vi om? -Hitler.
Nej, nej.
Du tänkte berätta hur ni träffades.
-Ja. -Jaså? Tänkte vi?
Kom igen.
-Han släpper det inte. -Det finns inget att säga.
Man kan säga att jag gick igenom...
...en jobbig tid på jobbet.
Sömnlösa nätter, stress.
Mina vänner rekommenderade en bra psykolog.
Jag gick in och där stod Anya.
Så romantiskt.
Depression. Så kallas det. Det var inte så romantiskt.
Så han depressionsknullade dig direkt på mottagningen?
Depressionsknullade han dig första dagen?
Ursäkta.
Det räcker.
Jag ser att ni inte är gifta än. Varför inte?
Vi har inte haft tid... Ingen tid.
Jag förstår. Varför skaffar ni inte ett gemensamt barn?
Ingen tid?
Sergey, läkarvetenskapen har gått framåt.
De kan göra det åt er utan att ni är där.
Ni behövs inte ens.
Men vi gjorde på det gammaldags sättet. På egen hand.
Sluta.
Ursäkta mig. Hej då.
Nu är det er tur. Berätta hur ni träffades.
Det är inte intressant.
Nästan på samma sätt, men en strippa, inte en psykolog.
Eller hur, sötnos?
-Lämna bordet. -Va?
Middagen är över!
Gå till ditt rum. Stanna där tills jag släpper ut dig.
Jävla ungar.
Din är också knepig. Har han en skruv lös?
En skruv lös?
Jag menar, hur går det för honom? Mobbad i skolan?
Han är hemskolad.
Ursäkta, vad är det han har?
Han är sjuk, eller hur?
Han är inte sjuk. Vi säger "speciell".
Okej. "Speciell."
Han har ett syndrom...
Aspergers, i autismspektrumet.
Ja.
Det är svårare för honom att kommunicera.
Han kan inte läsa av känslor, intonation eller ansiktsuttryck.
Det som är naturligt för oss är en kamp för honom.
Han fattar inte våra regler.
Han förstår inte vad man får eller inte får säga.
Han vet inte hur han ska reagera på skämt,
och fattar inte gränser.
Det kan verka som om han inte har känslor.
Men det har han. Han hör och förstår allting.
Det är svårt för honom att uttrycka sina känslor.
Det är svårt för honom att leva bland oss.
Han behöver distans. Men barn kan vara grymma.
Han är mycket begåvad.
Bra på vetenskap, schack...
Han kan en bok han läste när han var fyra utantill.
Seriöst? Minns han nåt han läste när han var fyra?
Oj. Stackare.
Nej, tyck inte synd om honom.
Jag menade det på ett bra sätt.
Hur som helst, ni måste följa honom hela livet.
Följa honom? Vad menar du med det?
Förlåt, vad är det här för intimt samtal?
-Är vi vänner eller nåt? -Anya.
Anya har druckit för mycket.
Så det blir ingen orgie ikväll då?
Vilka tror du vi är?
-Livets herre? -Anya.
Jag är så trött på såna som du!
Trött på ditt älgkött och din whisky!
Har du nånsin läst en bok förutom din bankbok?
Korkade feta skitstövel!
Varför gick jag med på det här fylleslaget?
Varför måste vi sitta här och lyssna och le?
På grund av dåligt väder...
Vi går aldrig nånsin tillbaka dit!
Fick mig att skrika. Den jäveln.
Seryozha, hjälp mig.
...infektioner har rapporterats...
Hör du mig?
-Titta, Anya. -...men inte kritiska.
Här i studion har vi
virolog Pakhomov Vsevolod Mikhaylovich.
-Hej. -Berätta, vad ska vi göra?
Vad är speciellt med viruset?
Hur skiljer det sig från influensan?
Det sprids mycket fort. Det är främsta kännetecknet.
Symptomen är ovanliga. Det infekterar fort lungorna,
irisen missfärgas, man hostar blod.
Döden följer efter tre, fyra dagar. Ibland snabbare.
Det handlar om några få lokala utbrott.
Situationen är under kontroll.
Enligt de senaste siffrorna är bara 200 personer infekterade.
Ursäkta, men de siffrorna är nonsens.
Varför felinformera?
I enbart Moskva finns det över 2 000...
Är du sjuk eller har huvudvärk? Ta Grippdol.
Snabb lindring inom fem minuter.
Grippdol, frisk igen.
Vänta, vad var det?
Avbröt de honom?
Det verkar så.
Mår du bra?
Ska du gå, Ira? Mötet är om en kvart.
Vart ska du?
Lägg undan mobilen!
Era barn mår bra. Undan.
De släpps snart ut.
Lugna barnen och rada upp dem.
Ställ upp er längs fönstret.
Har de haft kontakt med infekterade?
Ja.
-Bara de här? -Ja.
Vi är i skolan.
Hur är situationen?
Vi har en infekterad och resten är i gymnastiksalen.
Säkert att ni har alla smittade? Finns det fler klasser?
-Finns det fler elever? -Ja.
Ja, det finns det.
Isolera hela skolan.
Jag har inte tillräckligt med män.
Det är en order.
Uppfattat. Hela skolan i karantän.
-Alla? -Ja, alla.
-Jag också? -Ja, du också. Det är en order.
Vad pratar du om? Jag kom precis.
-Du... -Ta dig samman.
Du har ditt jobb, vi har vårt. Lämna det till läkarna.
Hej där. Var lugn.
Var inte rädd. Vi ska hjälpa dig.
Det är okej.
Blunda. Sträck ut armarna.
Allt kommer att bli bra.
Kan du inte förklara?
Natasha! Min dotter! Släpp fram mig!
Vart tar ni min dotter?
Natasha!
-Natasha! -Pappa!
Antosha, var är du?
I gymnastiksalen? Är sjukvårdarna där?
Jag är i omklädningsrummet.
Jag är ensam. Jag sprang iväg.
Gå till kafeterian! Jag väntar där.
Okej.
Medborgare, infarten till Moskva är stängd tills vidare.
INFART TILL MOSKVA
Håll er lugna. Gå tillbaka till bilarna.
Medborgare, infarten till Moskva är stängd tills vidare.
Ira! Hallå.
Ira, hör du mig? Hallå.
Hallå! Kan du höra mig?
Är det bättre?
Äntligen. Jag kom inte fram.
Hur är det?
Var är du? Vi skulle träffas i skolan!
Jag försöker ta mig fram.
Allt är avspärrat. De släpper inte in nån.
Jag hittar ett sätt.
Det behöver du inte. Du har nån annan att ta hand om.
-Hallå? -Hej då.
Medborgare, infarten till Moskva...
Kom igen. Öppna det!
Kom igen, dra! Använd båda händerna.
Hårdare!
-Går det inte? -Jag kan inte.
Jäklar.
Jag ser nåt. Undan. Backa.
Är du långt bak nu?
Kom!
Gå in i bilarna.
Gå tillbaka till bilarna.
Kan ni säga när vi får komma igenom?
-Jag upprepar, Moskva är stängt. -Får jag prata med dig?
Speciellt för dig.
Moskva är stängt tills vidare!
Gå tillbaka till bilarna!
Fan ta det här! Det är meningslöst. Bara mattransporter tillåts.
De är alla döda där inne. Varför behöver de mat?
Lugn. Tillbaka till bilarna.
Varför släpper ni igenom lastbilar?
Medborgare, infarten till Moskva...
-Sötnos. -Ja?
Vad är allt det här?
Du skulle packa det nödvändiga. Vi kan köpa resten.
Ska jag gå naken?
Naken? Räcker inte det här?
-Du har tio minuter. Dags att åka. -Vänta lite.
Polya.
Polya!
Vad tusan? Flyget går om två timmar. Är du klar?
Ska jag sparka in dörren?
Varför är du inte klädd?
Vi ska ingenstans. Alla flygplatser är stängda.
POLINA KUBASOVA HEJ, GRANNE!
MISHA HEJ!
POLINA VI ÄR ALLA ÄR DÖDA
MISHA ?
Hej där. Känner ni inte igen mig?
Ni vet ingenting!
Snart är era ögon som de här skedarna.
Vi är alla körda. Khabarovsk är nästan borta.
Rostovs bårhus är fulla. Varför? På grund av infektionen.
Infektion! Infektion!
Det är värdelöst att försöka dölja att det är en epidemi i Moskva.
Infektionen sprider sig snabbt, på olika sätt,
en handskakning, en nysning.
Om du får det, hostar du blod,
din iris blir vit,
några dagars plåga,
och du dör.
Flera grogrunder identifierades i Moskva och isolerades av polisen.
Polisen kommer och blockerar vägarna. Folk blir arga.
Släpp oss fria!
Det blir rörigt och det roliga börjar.
Sen kommer militärens sjukvårdare.
Allt är likadant, men nu har vi gummigubbar på gatorna
som sprejar alla misstänkta med nån vit skit.
"Medicin", säger de.
Inte en chans att det är medicin! Det är otvättbar färg!
Moskva är blockerat. Ingen väg in eller ut.
Det är utegångsförbud. Undantagstillstånd råder.
Jag menar, på riktigt?
Tror ni verkligen att de sätter oss i säkerhet?
Staden är full av plundrargäng som plundrar era hjälplastbilar.
Vi är fuckade, totalt fuckade!
Dela och gilla min video medan ni kan.
Medan internet fungerar.
POLINA DET MÅSTE SUGA ATT DÖ SOM OSKULD
JAG ÄR INTE OSK...
MISHA HAR DU ETT BÄTTRE FÖRSLAG?
WIFI-NÄTVERKET NEDKOPPLAT
Fan.
Varför?
Nej, Seryozha, öppna inte!
Hur hittade du oss?
Hej på dig också.
Du lägger upp för många bilder.
Boris.
Pappa.
Anya.
Varför är du här?
Jag ville träffa dig.
Du har träffat mig. Nöjd?
Seryozha.
Vill du ha en omelett? Jag kan göra en.
Sen. Jag vill bara sitta ner. Nej, jag är inte nöjd.
Vad gör du här?
Varför är ni kvar här? I det här glashuset.
Till och med grinden var olåst. Jag knuffade upp den.
Det borde du inte ha gjort.
Fattar du inte vad som händer?
Varför är ni kvar här?
Sluta komma med befallningar. Vi stannar för att vi vill.
Var tysta. Misha sover.
Hur långt är det till Moskva? Fyra mil?
Det är en dag till fots.
Det finns 30 miljoner där.
Väntar du dig att de bara ska lägga sig ner och dö?
-Militären är där. -Om en vecka finns de inte kvar!
Ingen stad heller.
På 70-talet utvecklade vi 12 scenarios...
...för Gamaleya-institutet.
Vi beräknade en pest, smittkoppor, kolera och tyfus.
Det här är en epidemi. En verklig.
Epidemi. Man kan inte vänta.
Du är vuxen, Seryozha. Ta lite ansvar.
Pratar du om ansvar? Du? Seriöst?
Vänta lite. Jag måste förstå vad som händer.
Jag är ingen läkare. Men jag kan försäkra er...
...att de tar sig igenom.
Vilka då?
Stadsborna.
Alla, friska eller sjuka, kommer snart hit.
När det sker är det bäst att vi är långt härifrån.
Vi har några timmar till. Sov lite.
Vi åker på morgonen.
Här. Anya ordnade en säng.
Var är Ira och Antosha?
Jag sa ju att Moskva är stängt.
De släpper igenom mattransporter.
Okej.
Vadå?
Seryozha.
Sover du?
Nej.
Håll om mig.
Jag är så rädd.
Förlåt om det låter barnsligt, men lova en sak.
Vadå, älskling?
Lova att du alltid stannar hos mig.
Jag lovar.
Sov nu.
Om jag inte är tillbaka imorgon, måste ni alla åka.
Mamma, äntligen. Jag blir tokig utan mobilsignal.
-Mamma! -Släpp in mig.
Nej, mamma, snälla gå.
-Jag kan inte släppa in dig. -Släpp in mig.
Jag måste lägga mig ner.
-Mamma, snälla gå. -Jag måste vila.
-Ira. -Är det mormor?
Gå till ditt rum! Nu!
Mamma.
Mamma!
Ta den här.
Tomt. Du kan köra.
Bra. Kom igen.
Anya, jag måste försöka rädda min son.
Jag kommer snart.
Vad ser du där ute?
Vilka är de? Militären?
Jag har ingen aning.
Men om han är klok, släpper han inte in dem.
Det är okej. De tar bara en titt.
Allt är okej. Vi är friska. Både jag och min fru.
Fin tv.
-Nån annan i huset? -Nej, bara vi.
Hur många tum?
-Va? -Tv:n.
Hur många? Hundra kanske. Hurså?
-Du har det bra. -Ja, inte illa.
Och din fru är ett riktigt kap.
Man får bara tag i en sån om man är rik.
Jaha. Jag ska hjälpa er förstå.
Ser ni den här bilden?
Det är generalen för inrikestrupperna.
Pavel Pavlovych Chebotarev. Den här mannen...
...är major Sasha Semenov.
-Det borde du ha sagt förut. -Ni frågade inte.
Kan ni bara komma in...
Håll de här. Har du vapen här?
Inga vapen.
Okej, kom.
Gå du. Jag kommer.
-Viktor, sluta. Hon är gravid. -Jag ska inte skada henne.
Gå. Kolla nästa hus.
Snälla.
Jag har inget annat kvar.
Herregud!
Ligg stilla, annars skadar jag dig.
Snälla, nej, snälla.
Snälla.
Är du vilse?
Förstår vi varandra?
Ja, gamling.
-Misha! -Sluta!
-Är det här allt? -Hälften nu, hälften när vi är tillbaka.
-Så var inte avtalet. -Bara vänta 15 minuter.
Okej, tio.
Så var inte vårt avtal.
Det finns inget annat sätt.
Vi kommer tillbaka. Vänta.
Här, ta lite extra. För väntan.
Det här är för att du väntar.
Har du nåt att säga?
Nej.
Gå då. Du får 15 minuter.
Okej. Jag ska bara hämta min man.
Misha.
Misha. Är du skadad?
Anya.
Polina.
Marina.
Din Marina lever, pappa.
Marina.
Vi måste åka, nu.
De kommer tillbaka.
Det här är Boris Mikhaylovich, Seryozhas far.
Var är Seryozha?
Mamma, är det du?
Det är jag, Ira.
Seryozha!
Visa mig dina ögon.
-Va? -Visa mig dina ögon!
Hämta Anton. Bilen väntar där nere.
Var är Anton?
Ta dina grejer så åker vi. Fortare.
Ira.
Ta Anton och hoppa in i bilen. Fort.
Kom igen.
Titta inte.
Hallå, smartskalle!
Va? Kom hit.
Kom hit, sa jag!
Ta honom!
Gott.
En cigg?
Basen, det här är sex. Det kommer en lastbil från staden.
Varför så sen?
TILLSTÅND ATT KÖRA IN I MOSKVA
Vad är det här?
Intrång!
Vad är det, subba?
Varför, Yura?
För att du lämnade din polare. Rädd för en pensionär?
Ta in honom i bilen.
Bäst du minns vägen!
Hitta dem! Till bilarna!
Vi söker hela området!
Den är tung. Ställ den här.
Vilken hjälp du är.
In i bilen.
-Ryms det i pickupen? -Ja.
Kom igen. Vi har inte tid.
Varma kläder, gryn, pasta, konserver, allt du behöver.
Jag åker ingenstans utan Sergey.
Han sa att om han inte återvänder...
Hur kan du säga så? Han är din son.
Min son bad mig att ta hand om hans familj.
Jag sa att jag inte åker utan Sergey!
Kom här. Fort.
Ner där. Ligg ner, sa jag!
Mikhalych!
Seryozha. Seryozha!
Det här är Anton.
Säg hej till Anya.
Anya, Ira. Och du känner min pappa.
-Älskling, kan du... -Hej.
Kan du ge Ira en varm kappa?
Vi hade inte tid. Vi måste skynda oss.
Minns du den vita? Du använder väl inte den?
Precis.
Följ med mig.
Snälla.
Tog du med en extra?
Jag skämtar bara.
Hej, kämpen. Jag heter Lyonya. Måste ta av handskarna för att ta i hand.
Vi har konserverat kött, fisk, pasta, kyckling.
Är Anton allergisk mot nåt?
Vad som än händer...
...förlåter jag dig inte...
...sötnos.
De kommer.
De kommer tillbaka!
Varför står du där, Anya? Skynda på! Spring!
Spring!
-Är det de? -Ja.
Skjut! Gör det! Kom igen!
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis