‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ce e?
‎Calmează-te, iubito. ‎Nu te teme. Sunt lângă tine.
‎Îmi pare rău. Iar am țipat?
‎Nu face nimic.
‎Îmi place când țipi.
‎Cine e?
‎Nu contează.
‎Uită-te.
‎IRA ‎TE AȘTEPT SAU NU?
‎Ce e?
‎Îmi pare rău. Trebuie să plec la muncă.
‎- Duminica? ‎- Ți-am spus ieri, mai știi?
‎Culcă-te din nou. Mă întorc repede.
‎Mai sus!
‎Antoșa îți simte lipsa, Serioja.
‎Știu.
‎De-ar putea sta cu mine un weekend...
‎Zău așa... Ne pedepsește pe toți.
‎O să vorbesc cu ea, dar știi...
‎Te-ai țicnit? Dacă-și rupe gâtul?
‎Dă-l jos, repede!
‎De ce nu-l supraveghezi?
‎Te aștept în mașină ca proasta.
‎- Haina e descheiată! ‎- Nu te enerva, Irocika.
‎În primul rând, încă mai avem timp. ‎Și ne-am distrat pe cinste, nu?
‎- Ești fericit? ‎- Da.
‎Cine s-a enervat? Crezi că m-am enervat?
‎Nu, doar te-ai iritat puțin.
‎Acum te enervezi.
‎Mamă, nu tati e de vină. ‎Eu am vrut, pe cuvânt.
‎Da, tati nu e niciodată de vină.
‎- E pentru mine? Da? ‎- Antoșa, așteaptă.
‎Toșa, tati a luat-o pentru alt băiat. ‎Ți-am spus doar.
‎Acum are o casă nouă, o familie nouă.
‎Doamne, Ira!
‎Anton, ce zici de asta?
‎Când vin să te văd săptămâna viitoare, ‎îți aduc și ție una. Chiar mai bună.
‎Promiți?
‎- Urcă-n mașină. ‎- Da. Bate cuba!
‎Hai, Antoșa. Să urcăm în mașină.
‎Chiar nu poți să te porți altfel? ‎Putem vorbi civilizat măcar o dată?
‎Nu. Dacă vrei, nu mai vorbim. ‎Nu vom mai discuta „civilizat” în veci.
‎Lasă-mă să-l iau pe Anton la mine ‎în weekend.
‎E frumos acolo. ‎E-n sânul naturii. Aerul e curat.
‎Dacă ninge, ne batem cu bulgări ‎și facem un om de zăpadă.
‎Vorbesc cu Ania. Sigur n-o deranjează.
‎Serios? N-o deranjează?
‎Dacă n-o deranjează, poate vin și eu.
‎- Ira... ‎- O să ne cunoaștem mai bine.
‎- Vom face un om de zăpadă împreună. ‎- Ajutor! Un doctor!
‎Du câinele de aici. Sunt doctor.
‎Calmează-te. Nu te mișca.
‎Să nu începi, Ira.
‎Du-te dracu' înapoi la Ania!
‎Unde ai plecat, mamă? Să mergem.
‎- Nu face asta. ‎- Mamă.
‎Nu te ridica.
‎Puneți-l jos.
‎Să mergem. Nu trebuie să vezi asta.
‎Ați chemat ambulanța?
‎CLINICĂ DE DEZINTOXICARE
‎- Bună! V-a fost dor de mine? ‎- Bună dimineața.
‎Unde semnez?
‎Poftiți.
‎Bine.
‎52.902 ruble?
‎Credeam că am plătit tot.
‎E altă factură,
‎pentru farfuriile sparte, mobilă și geam.
‎Și geamul?
‎Nu vă faceți griji, ‎asta a fost la început.
‎Fiica dv. nu va mai avea probleme ‎cu băutura.
‎Poftiți.
‎Telefonul.
‎Pașaportul.
‎POLINA KUBASOVA
‎- Brățara. ‎- Ia piciorul de pe masă.
‎E în regulă.
‎Mulțumesc.
‎Păstrați restul.
‎Nu pricep. Ce vrei? ‎Să schiezi? Nicio problemă.
‎Judo? Ai avut cel mai bun antrenor. ‎Malta! Elveția! Nicio problemă!
‎La vârsta ta, nu aveam ce mânca acasă!
‎Eu spălam mașini în intersecții.
‎Ce vrei de la mine?
‎Telefonul.
‎Ce?
‎Dă-mi telefonul.
‎Exact ca maică-ta.
‎Fir-ar! Pe unde mergi?
‎Babă proastă!
‎Ai văzut?
‎O fi dependentă de droguri?
‎Cameră de 16 megapixeli. ‎E cea mai tare baterie.
‎Are autonomie de 40 de minute. ‎Exact cum voiai.
‎Uite ce iute zboară!
‎Poate bate și un avion.
‎Altitudinea maximă pentru dronele astea ‎e 1.000 m,
‎iar pentru modelul ăsta e 600 m.
‎Bluetooth-ul nu bate mai departe.
‎Domnule, ar trebui să știți ‎că avioanele civile zboară la...
‎Mișa, nu-mi mai spune „domnule”.
‎Poftim.
‎Aici erați, iubitorilor de zbor!
‎Aveți permis de zbor?
‎Am cumpărat o jucărie nouă și o testăm.
‎- Salutare! ‎- Bună!
‎- Ai ieșit cu puștiul? ‎- Da.
‎Bună, Mișa!
‎Ascultă, am nevoie de tine.
‎Vino cu Ania diseară la noi, la cină.
‎Nu.
‎Nu accept un refuz. Ajută-ți prietenul.
‎Până s-o șteargă fiică-mea în Anglia, ‎ea și Marina o să se omoare una pe alta.
‎Haide, Serghei. Luăm cina între prieteni, ‎bem un pahar, vorbim...
‎- Ne mai gândim, bine? ‎- La ce să te gândești?
‎- Îmi ești dator. Bine? ‎- N-am uitat.
‎Deci vă aștept diseară. La mine, la 19.00.
‎Am vânat un elan.
‎N-ai la ce să te gândești.
‎Gătește Marina.
‎Soția ta nu prea se pricepe la gătit, nu? ‎Pe curând!
‎Mișa.
‎Mișa, unde te duci?
‎Așteaptă-mă. Mișa!
‎A venit tati.
‎Și a adus-o pe catastrofa de fiică-sa.
‎Ce bucurie!
‎Privește, obișnuiește-te cu soră-ta.
‎Știi foarte bine că nu-l sufăr pe Lionia.
‎Mă enervează cum merge, cum vorbește ‎și cum râde la propriile glume.
‎Ajută-mă, te rog.
‎Și l-am vizitat recent.
‎Acum o lună.
‎Haide, iubito. Stăm doar o oră.
‎Ne va lăsa în pace pentru încă o lună.
‎Vrei să te placă toată lumea. ‎Nu poți refuza din când în când?
‎Nu.
‎- Nu. ‎- Ajunge, oprește-te.
‎Nu.
‎Încetează, Serioja. Nu trișa.
‎Serioja!
‎- O să-mi șifonezi rochia. ‎- Nu-i nimic.
‎Ce râs dezgustător are Lionia!
‎Pricepi? Se aprinde lumina, ‎ea își aprinde o țigară...
‎Și zice: „Tată?” Iar el: „Mașa? Fumezi?”
‎Nu înțeleg. De ce nu mănâncă nimeni elan?
‎Haide, Serghei, mănâncă.
‎- Am mâncat destul. ‎- Hai, e proaspăt.
‎Ieri alerga prin sălbăticie.
‎Mulțumesc.
‎Ia o bucată, Mișa. Are mult fier.
‎E bun pentru bărbați. Le dă fermitate.
‎Nu mănânc carne.
‎Da? Ești vegan?
‎E decizia lui.
‎Știi cine nu mai mânca?
‎Hitler.
‎Mai știi cum s-a sfârșit? ‎De la 1941 la 1945. O mai facem o dată.
‎- Mai vrei? ‎- Nu, am.
‎Pisi, mai adu niște whisky, te rog.
‎Du-te. Nu, așteaptă.
‎Vreți vodcă?
‎- Eu nu. ‎- Carnea de elan merge cu vodcă.
‎Pisi, adu o sticlă, te rog.
‎Vine.
‎Mai e o gură. Ai chemat-o pe Polina?
‎De cinci ori deja.
‎Polina! Mișcă-ți fundul încoace!
‎Să bem doar un strop.
‎- Carnea e grozavă, nu? ‎- E bună.
‎Marina are o rețetă proprie.
‎Are piper, ‎rădăcină de pătrunjel, usturoi...
‎În sfârșit!
‎Oprește concertul.
‎- Despre ce vorbeam? ‎- Despre Hitler.
‎Nu.
‎Urma să ne ziceți cum v-ați cunoscut.
‎- Da. ‎- Serios?
‎Haide!
‎- Spuneți. N-o să vă dea pace. ‎- Nu e nimic de povestit.
‎Practic, treceam printr-o perioadă...
‎mai dificilă, la muncă și în general.
‎Nopți albe, stres.
‎Amicii mi-au recomandat ‎să merg la un psiholog bun.
‎Am intrat în cabinet și am dat de Ania.
‎Ce romantic!
‎Depresie. Așa se cheamă. ‎Deci nu e prea romantic.
‎Deci ți-a tras-o deprimant pe loc, ‎în cabinet?
‎Ți-a tras-o chiar din prima zi?
‎Îmi cer scuze.
‎Ajunge.
‎Văd că încă nu v-ați logodit. De ce?
‎Nu avem timp... Nu e timp.
‎Înțeleg. De ce nu faceți un copil? ‎Să aveți un copil împreună, adică.
‎Tot din lipsă de timp?
‎Serghei, medicina a progresat mult.
‎O pot face ei în locul tău, ‎fără să fii prezent.
‎Nici nu e nevoie de tine.
‎Dar noi am făcut-o ca pe vremuri. ‎Noi am făcut totul.
‎Nu.
‎Mă scuzați. La revedere!
‎Bine, acum e rândul vostru. ‎Cum v-ați cunoscut?
‎Nu prea e interesant.
‎A fost aproape la fel, ‎dar cu o stripteuză, nu o psihologă.
‎Nu-i așa, pisi?
‎- Ridică-te de la masă. ‎- Ce?
‎Cina s-a terminat!
‎Du-te-n camera ta. ‎Stai acolo până-ți dau voie să ieși.
‎Copii afurisiți!
‎Și al tău e viclean. ‎Are toate țiglele pe casă?
‎Toate țiglele?
‎Cum e viața lui? E agresat la școală?
‎Îl educăm acasă.
‎Îmi pare rău, ce are?
‎E bolnav. Nu-i așa?
‎Nu e bolnav. ‎Noi nu spunem „bolnav”, ci „special”.
‎Exact. „Special.”
‎Are sindromul ăla...
‎Asperger, o tulburare de spectru autist.
‎Da.
‎Îi e mai greu să comunice.
‎Nu poate descifra emoțiile, ‎intonația, expresiile feței.
‎Tot ce e natural pentru noi, ‎pentru el e un chin.
‎Nu înțelege regulile noastre.
‎Nu înțelege ‎ce poate fi spus cu voce tare și ce nu.
‎Nu știe cum să reacționeze la glume,
‎nu cunoaște limitele celorlalți.
‎Poate părea că nu are sentimente, ‎dar nu e așa.
‎Are. Aude totul și înțelege.
‎Doar că-i e greu ‎să-și exprime sentimentele.
‎E greu pentru el să trăiască printre noi.
‎Are nevoie de detașare și de atenție ‎specială. Dar copiii pot fi cruzi.
‎E foarte talentat.
‎La științe, la șah...
‎De pildă, știe pe de rost ‎o carte citită la patru ani.
‎Chiar? A citit-o la patru ani ‎și încă și-o amintește?
‎Uau! Bietul băiat!
‎Nu, să nu-ți fie milă de el. ‎Nu de asta are nevoie.
‎Am spus-o în sensul bun.
‎Oricum, va trebui ‎să te ții după el toată viața.
‎Să mă țin după el? Cum adică? ‎„Să mă țin după el.”
‎Scuze, de când vorbim atât de deschis?
‎- Suntem cumva prieteni? ‎- Ania!
‎Ania a băut prea mult azi.
‎Deci nu e cazul ‎să propun o orgie în seara asta.
‎Cine te crezi?
‎- Regele castelului, nu? ‎- Ania!
‎M-am săturat de oameni ca tine!
‎M-am săturat de carnea ta de elan ‎și de whisky-ul tău!
‎Ai citit o carte în viața ta, ‎exceptând carnetul de cecuri?
‎Măgar gras și prost!
‎De ce am acceptat bacanala asta?
‎De ce a trebuit să stăm acolo, ‎să ascultăm și să zâmbim? Pentru ce?
‎Din cauza vremii nefavorabile...
‎Nu mai mergem niciodată la ei. Niciodată!
‎M-a făcut să țip. Nenorocitul!
‎Serioja, ajută-mă!
‎...sunt cazuri în toată țara...
‎Mă auzi?
‎- Privește, Ania. ‎- ...dar nu critică.
‎Avem alături de noi în studio
‎un virusolog, ‎profesorul Pahomov Vsevolod Mihailovici.
‎- Bună seara. ‎- Ce să facă oamenii?
‎Ce e atât de special la acest virus?
‎Cu ce diferă de virusul gripei obișnuite?
‎Mai întâi, se răspândește foarte repede. ‎Asta e principala lui caracteristică.
‎Simptomele sunt, de asemenea, atipice. ‎Infectarea rapidă a plămânilor,
‎decolorarea irisului, tuse cu sânge.
‎Moartea survine în trei-patru zile. ‎Chiar mai repede.
‎Vorbim doar de câteva focare locale.
‎Situația e sub control.
‎După ultimele date, ‎sunt doar 200 de cazuri în toată țara.
‎Îmi pare rău, dar datele dv. sunt, ‎scuzați-mi limbajul, aberante.
‎De ce dezinformați lumea?
‎Numai în Moscova sunt peste 2.000...
‎Ești răcit sau te doare capul? ‎Ia un Grippdol.
‎Ameliorează simptomele ‎în doar cinci minute.
‎Grippdol, și ești din nou sănătos.
‎Stai așa, ce a fost asta?
‎Au tăiat emisia?
‎Așa se pare.
‎Sunteți bine?
‎Deja pleci, Ira? ‎Ședința începe în 15 minute.
‎Unde pleci?
‎Lasă telefonul!
‎Copiii sunt bine. Înapoi!
‎Vor fi lăsați să plece curând.
‎Liniștiți copiii și aliniați-i.
‎Alinierea la fereastră, copii.
‎Sunt toți contacții infectatei?
‎Da.
‎- Doar aceste clase? ‎- Da.
‎Suntem la școală.
‎Care e situația?
‎Avem o infectată ‎și ceilalți sunt în sala de sport.
‎Sigur sunt toți cei afectați? ‎Mai sunt și alte clase în școală?
‎- Mai sunt elevi în școală? ‎- Da.
‎Da, mai sunt.
‎Izolați toată școala.
‎Toată școala? ‎Nu avem destui oameni, dle maior.
‎E un ordin.
‎Am înțeles. Toată școala e în carantină.
‎- Toată lumea? ‎- Da, toată lumea.
‎- Și eu? ‎- Da, și dv. E ordin.
‎Cum adică? Eu numai ce am ajuns.
‎- Dv... ‎- Țineți-vă firea.
‎Fiecare cu slujba lui. ‎Lăsați asta în seama medicilor.
‎Totul e în regulă. Nu te speria.
‎Nu-ți fie frică, te vom ajuta.
‎E în regulă.
‎Închide ochii. Relaxează brațele.
‎Totul va fi bine.
‎De ce nu ne dați nicio explicație?
‎Natașa! Fiica mea! Dați-mi voie!
‎Unde îmi duceți fiica? Unde o duceți?
‎Natașa!
‎- Natașa! ‎- Tati!
‎Antoșa, puiule, unde ești?
‎În sala de sport? ‎E personal medical acolo?
‎Nu sunt în sala de sport. Sunt în vestiar.
‎Sunt singur aici. Am fugit.
‎Coboară la cantină, puiule! ‎Te aștept acolo, bine?
‎Bine.
‎Cetățeni, intrarea în Moscova e închisă ‎temporar, până la noi dispoziții.
‎INTRAREA ÎN MOSCOVA ‎AUTOSTRADA LENINGRADSKI
‎Păstrați-vă calmul. ‎Întoarceți-vă la mașini.
‎Cetățeni, intrarea în Moscova e închisă ‎temporar, până la noi dispoziții.
‎Ira! Alo!
‎Ira, mă auzi? Alo!
‎Alo! Mă auzi?
‎Acum e mai bine?
‎Slavă Domnului! N-am reușit să trec.
‎Ce faci?
‎Unde ești? ‎Trebuia să ne întâlnim la școală!
‎Sunt pe drum, încerc să trec.
‎Totul e închis. Nu lasă pe nimeni.
‎Găsesc eu o cale.
‎Nu e nevoie. ‎E altcineva de care trebuie să ai grijă.
‎- Alo? ‎- Pa!
‎Cetățeni, intrarea în Moscova...
‎Haide, iubire! Deschide-l!
‎Haide, trage! Cu ambele mâini.
‎Mai tare!
‎- Nu? ‎- Nu pot.
‎La naiba!
‎Văd ceva. Dă-te din fața geamului.
‎Te-ai îndepărtat?
‎Haide!
‎Intrați în mașini.
‎Înapoi la mașini!
‎Spuneți-ne când vom putea trece, vă rog.
‎- Repet, Moscova e închisă temporar. ‎- Putem discuta în particular?
‎Mai ales pentru dumneata!
‎Moscova e închisă până la noi dispoziții!
‎Înapoi la mașini!
‎La dracu'! N-are rost. ‎Doar camioanele cu alimente pot trece.
‎Sunt cu toții morți acolo. ‎Ce nevoie au de alimente?
‎Păstrați-vă calmul. ‎Întoarceți-vă la mașini.
‎De ce lăsați camioanele, dar pe noi, nu?
‎Cetățeni, intrarea în Moscova...
‎- Pisi... ‎- Da?
‎Ce-i cu toate astea?
‎Ia doar lucruri esențiale. ‎Restul cumpărăm de acolo.
‎Vrei să merg goală?
‎Goală? Astea n-ajung?
‎- Ai zece minute. Trebuie să plecăm. ‎- O clipă!
‎Polia!
‎Ce naiba, Polia? ‎Avionul decolează în două ore. Ești gata?
‎Vrei să sparg ușa?
‎De ce nu ești îmbrăcată?
‎Nu plecăm nicăieri. ‎Toate aeroporturile sunt închise.
‎POLINA KUBASOVA ‎SALUT, VECINE!
‎MIȘA ‎SALUT!
‎POLINA ‎SE PARE CĂ SUNTEM MORȚI CU TOȚII.
‎MIȘA
‎POLINA
‎Salutare! Nu mă recunoașteți?
‎Nu știți nimic!
‎Curând, ochii voștri vor fi ‎ca lingurile astea.
‎Am dat de dracu'. ‎Habarovsk e un oraș aproape mort.
‎Morgile din Rostov sunt pline. ‎De ce? Din cauza infecției.
‎Infecție. Infecție!
‎N-are rost să încercați să ascundeți ‎că în Moscova e epidemie.
‎Infecția se răspândește rapid ‎și pe orice cale,
‎o strângere de mână, un strănut, orice.
‎Dacă te-ai infectat, tușești cu sânge,
‎irisul se albește
‎câteva zile de agonie
‎și te-ai curățat.
‎Mai multe focare au fost identificate ‎la Moscova și izolate imediat de poliție.
‎Poliția vine și blochează străzile. ‎Lumea se înfurie.
‎Lăsați-ne liberi!
‎Lucrurile o iau razna ‎și începe distracția.
‎Apoi vin medicii militari să-i sprijine.
‎E tot ca înainte, doar că acum ‎avem mulți bărbați în cauciuc pe străzi,
‎care pulverizează orice suspect ‎cu o porcărie albă.
‎„Medicament”, zic ei.
‎Nici pomeneală! ‎E vopsea care nu se curăță!
‎Moscova e izolată. Nu poți intra sau ieși.
‎Avem restricții de circulație. ‎Practic, e legea marțială.
‎Pe bune, fraților?
‎Chiar credeți că acele cordoane ‎ne vor proteja?
‎Orașul mișună de bande de hoți ‎care vă golesc camioanele cu ajutoare.
‎Am dat de dracu', pe bune!
‎Distribuiți și apreciați clipul meu ‎cât mai puteți.
‎Sau cât mai merge internetul.
‎POLINA ‎E NASOL SĂ MORI VIRGIN, NU?
‎NU SUNT VIR...
‎MIȘA ‎AI O SUGESTIE MAI BUNĂ?
‎REȚEAUA WI-FI A FOST DEZACTIVATĂ
‎Rahat!
‎De ce?
‎Nu, Serioja, nu deschide!
‎Cum ne-ai găsit?
‎Salutare și vouă.
‎Pui prea multe poze online.
‎Boris.
‎Tatăl.
‎Ania.
‎Ce cauți aici?
‎Voiam să te văd.
‎M-ai văzut. Ești fericit?
‎Serioja!
‎Vrei o omletă? O fac repede.
‎Mai încolo. Ia loc. Nu, nu-s fericit.
‎Ce faceți aici?
‎De ce mai sunteți aici? ‎În casa asta de sticlă?
‎Până și poarta era deschisă. ‎Am împins-o și am intrat.
‎Nu trebuia s-o împingi.
‎Nu-nțelegeți ce se întâmplă?
‎De ce mai sunteți aici?
‎Nu mai da ordine. ‎Stăm aici pentru că așa vrem.
‎Vorbiți mai încet, Mișa doarme.
‎Cât de departe e Moscova? La 40 km?
‎O zi pe jos.
‎Sunt 30 de milioane de oameni acolo.
‎Te aștepți să se întindă pe jos ‎și să moară în liniște?
‎- E un cordon militar, armata. ‎- Nu va mai fi nimic într-o săptămână!
‎Nici măcar orașul.
‎În anii '70 am elaborat 12 scenarii...
‎pentru Institutul Gamaleia.
‎Am luat în calcul o molimă, ‎varicelă, holeră, tifos.
‎Asta e epidemie. Una reală.
‎Epidemie. Nu puteți aștepta să treacă.
‎Ești adult, Serioja. Fii responsabil.
‎Tu vorbești despre responsabilitate? ‎Tu? Pe bune?
‎Stați puțin, ‎trebuie să înțeleg ce se întâmplă.
‎Nu sunt medic, ci matematician. ‎Dar te asigur...
‎vor năvăli încoace.
‎Cine?
‎Orășenii.
‎Toți, sănătoși sau bolnavi, ‎vor fi în curând aici.
‎Când se va-ntâmpla, ‎ar fi bine să fim departe.
‎Mai avem câteva ore. Duceți-vă la culcare.
‎Plecăm mâine-dimineață.
‎Aici. Ania ți-a făcut patul.
‎Unde sunt Ira și Antoșa?
‎Ți-am zis, Moscova e închisă.
‎Trec doar camioanele cu alimente.
‎Înțeleg.
‎Ce înțelegi?
‎Serioja...
‎Dormi?
‎Nu.
‎Ia-mă în brațe, te rog.
‎Mi-e foarte frică.
‎Iartă-mă dacă vorbesc ca o fetișcană, ‎dar promite-mi un lucru.
‎Ce, iubito?
‎Promite-mi că vei sta mereu cu mine.
‎Promit.
‎Dormi.
‎Dacă nu mă întorc până dimineață, ‎trebuie să plecați.
‎Mamă, în sfârșit! ‎O iau razna aici, fără semnal la telefon.
‎- Mamă! ‎- Lasă-mă să intru.
‎Nu, mamă! Pleacă, te rog!
‎- Nu te pot lăsa în casă. ‎- Lasă-mă să intru.
‎Trebuie să mă întind.
‎- Pleacă. ‎- Trebuie să mă odihnesc.
‎- Ira! ‎- E bunica, mamă?
‎Du-te în camera ta! Acum!
‎Mamă!
‎Ține ăsta.
‎E în regulă. Poți trece.
‎Bine. Să mergem.
‎Ania, trebuie să-ncerc să-mi salvez fiul.
‎Mă întorc repede.
‎Ce e afară, Mișa?
‎Cine e? Armata?
‎Habar n-am.
‎Dar, dacă are minte, ‎nu-i va lăsa să intre.
‎Nu-i nimic, pisi. Aruncă doar o privire.
‎Totul e în regulă, băieți. ‎Suntem sănătoși. Și eu, și soția.
‎Frumos televizor!
‎- Mai e cineva în casă? ‎- Nu, doar noi.
‎Câți centimetri?
‎- Ce? ‎- Diagonala televizorului.
‎Câți? Vreo 250. De ce?
‎- Trăiți pe picior mare. ‎- Da, nu e rău.
‎Iar nevastă-ta e o bunăciune.
‎Doar dacă ești bogat poți avea una ca ea.
‎Bine, băieți. Să vă ajut să înțelegeți.
‎Vezi fotografia asta?
‎Uite, e gen. Pavel Pavlovici Cebotarev,
‎de la Interne. Bărbatul ăsta serios...
‎mr. Sașa Semenov, ‎din Comitetul de Investigații.
‎- Trebuia să spui asta de la-nceput. ‎- Cum adică? N-ai întrebat.
‎Crezi că puteți intra...
‎Ține ăsta. Aveți arme în casă?
‎Nu arme de foc.
‎Bine, să mergem.
‎Du-te. Te ajung din urmă.
‎- Victor, oprește-te. E însărcinată. ‎- Nu-i fac rău.
‎Pleacă. Du-te și verifică următoarea casă.
‎Te rog!
‎Nu mai am nimic altceva.
‎Dumnezeule!
‎Să nu te miști, că te rănești.
‎Te rog, nu!
‎Te rog!
‎Te-ai rătăcit, amice?
‎Vorbim aceeași limbă?
‎Da, bătrâne.
‎- Mișa! ‎- Stai!
‎- Asta e tot? ‎- Jumate acum, jumate când ne întoarcem.
‎- Nu așa ne-am înțeles. ‎- Așteaptă 15 minute.
‎Bine, zece.
‎Nu ne-am înțeles să te aștept.
‎Nu e altă cale. ‎Telefoanele nu funcționează.
‎Ne întoarcem. Așteaptă, te rog.
‎Uite, mai ia ceva. Pentru așteptare.
‎Ăștia-s pentru așteptare.
‎Ai ceva de zis?
‎Nu.
‎Du-te, atunci. Ai 15 minute.
‎În regulă. Doar îmi iau camaradul.
‎Mișa!
‎Mișa! Ești rănit?
‎Ania...
‎Polina...
‎Marina...
‎Marina trăiește, tată.
‎Marina...
‎Trebuie să plecăm acum.
‎Se vor întoarce.
‎El e Boris Mihailovici, tatăl lui Serioja.
‎Unde-i Serioja?
‎Mamă, tu ești?
‎Eu sunt, Ira.
‎Serioja!
‎Arată-mi ochii.
‎- Ce? ‎- Arată-mi ochii!
‎Ia-l pe Anton și să mergem. ‎Mașina așteaptă jos.
‎Unde e Anton?
‎Ia-ți lucrurile și să mergem. Mai repede.
‎Ira!
‎Ia-l pe Anton și urcă-n mașină, repede.
‎Haide!
‎Nu te uita.
‎Hei, deșteptule!
‎Care-i treaba? Vino încoace.
‎Vino încoace, am zis!
‎Prindeți-l!
‎Delicioase!
‎Vrei o țigară?
‎Baza, aici postul șase. ‎Aveți un camion dinspre oraș.
‎De ce așa târziu?
‎PERMIS DE INTRARE ÎN MOSCOVA
‎Ce e asta?
‎Violarea perimetrului!
‎Ce e, jigodie?
‎De ce, Iura?
‎Fiindcă ți-ai abandonat camaradul, ‎lașule. Te-a speriat un pensionar?
‎Du-l în mașină.
‎Ai face bine să-ți amintești drumul!
‎Să-i găsim! În mașini!
‎Cercetăm toată zona!
‎Asta e grea. Pune-o aici.
‎Halal ajutor!
‎Urcă în mașină.
‎- Pot s-o pun în camionetă? ‎- Da.
‎Haide, dragă. Nu mai e timp.
‎Haine călduroase, cereale, paste, borcane, ‎tot ce-ți trebuie.
‎Nu plec nicăieri fără Serghei.
‎A zis că, dacă nu se întoarce...
‎Cum poți vorbi așa? E fiul tău.
‎Fiul meu mi-a cerut ‎să am grijă de familia lui.
‎Am zis că nu plec fără Serghei!
‎Vino. Aici, repede.
‎Adăpostiți-vă. La podea, am zis!
‎Mihailovici!
‎Serioja!
‎El e Anton.
‎Salut-o pe Ania.
‎Ania, Ira. Pe tata îl știi.
‎- Iubito, poți... ‎- Bună!
‎Poți să aduci o haină groasă pentru Ira?
‎N-am avut timp. A trebuit să ne grăbim.
‎O mai știi pe cea albă? ‎Tu n-o mai îmbraci, nu?
‎Nu.
‎Vino cu mine.
‎Te rog.
‎Ai una de rezervă?
‎Glumeam.
‎Bună, luptătorule. Eu sunt Lionia. Trebuie ‎să-mi scot mănușile ca să-ți strâng mâna.
‎Avem conserve de carne, pește, paste, pui.
‎Anton are vreo alergie?
‎Orice s-ar întâmpla...
‎nu te voi ierta niciodată...
‎„iubito”.
‎Ei sunt.
‎Se întorc!
‎De ce stai aici, Ania? Repede! Fugi!
‎Fugi!
‎- Ei sunt? ‎- Da.
‎Foc! Haideți! Trageți!