Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏- NETFLIX מציגה -
‏כן.
‏את לגמרי צודקת. ‏הייתי צריכה לומר לך פנים אל פנים.
‏אבל ידוע לך שאין לי זמן לשום דבר.
‏זה עצוב מאוד.
‏כן, אבל בעוד כמה ימים ‏הכל ייראה טוב יותר.
‏תשאיר את המפתחות, בבקשה. תודה.
‏ביי.
‏- "אינסייד סטורי" ‏ניו יורק -
‏מספיק לדבר כבר.
‏היי, בואו נראה אילו שינויים עשיתם.
‏תודה, שרה.
‏עבדנו על קולקציית הקוטור לסתיו
‏לפי הקווים המנחים שלך,
‏ואנחנו מקווים שתאהבי אותה כמונו.
‏- סתיו -
‏- קלאודיה: אימא נפטרה. ‏תתקשרי הביתה בבקשה. -
‏אתה צריך ללכת.
‏אראה אותך שוב?
‏אני אפילו לא יודעת מה שמך.
‏שמי רון.
‏קדימה.
‏ואני סלווה.
‏אתם מוכנים רק לעזוב, שניכם? ‏-מה עם חיבוק?
‏קדימה, תסתלקו.
‏קדימה!
‏מותק.
‏הלוואי שיכולתי לבוא איתך.
‏אני נוסעת ללוויה, לא למסיבה. ‏-אני יודעת.
‏אבל מה יחשבו במשפחה שלך ‏אם אחרי שנה יחד אני לא אהיה איתך?
‏האחיות שלי לא יודעות עלייך. ‏-מה?
‏מאריקרוז, תקשיבי. בעניין המצב עם בעלי.
‏כן? ‏-אל תאמרי מילה לאחיות שלי.
‏כן, סניורה.
‏נאמר להן ש...
‏הוא בנסיעה וזהו זה.
‏אבל חשבתי שבעלך באמת בנסיעה.
‏הוא בנסיעה.
‏זה מה שאמרתי. הוא בנסיעה.
‏כן, סניורה.
‏איזו גסות.
‏תראו מי בא.
‏מי הודיע לו?
‏הוא חלק מהמשפחה.
‏כלומר, הוא כמעט בן משפחה. זה מתבקש.
‏מי כל האנשים האלה?
‏דודים רחוקים של אימא או משהו כזה.
‏אני לא יודעת. ‏-או משהו כזה.
‏מה? ‏-לאימא לא היו דודים רחוקים, קלאודיה.
‏ומה הקטע עם כל תחתוני החוטיני? ‏-על מה את מדברת?
‏אוסף החוטיני שהיה לאימא שלך. ‏-באמת...
‏באמת, קלאודיה, בבקשה. ‏-אבל...
‏מי לובשת חוטיני בגיל 70? ‏-סופיה לורן.
‏ואימא. ‏-תפסיקו. די.
‏זה מה שאני אומרת, אבל...
‏בבקשה.
‏תראו, אני מהמרת על 20 דולר
‏שהבלונדינית לובשת חוטיני.
‏לא? ‏-אני מיד חוזרת.
‏סליחה.
‏תנחומיי מעומק הלב.
‏היא הייתה אישה נפלאה.
‏נפלאה.
‏תודה. תודה שבאת.
‏היית חברה של אימא?
‏משהו כזה.
‏בחיי...
‏את נראית מוכרת.
‏את...
‏לכי מכאן.
‏אסור לך להיות כאן,
‏בלוויה של אשתי. לכי מכאן.
‏לכי מכאן. ‏-אבא.
‏אבא.
‏תטפלו בו.
‏הוא יצטרך את זה.
‏הוא הגבר הכי טוב שאימא שלכן יכלה לבקש.
‏אני צריכה ללכת.
‏תודה.
‏מי זאת הייתה? ‏-אני לא יודעת.
‏גם בעינייך היא מצאה חן, נכון?
‏אני לא מכירה איש מהחברים של אימא.
‏ואת? ‏-לא.
‏טוב, את גרה במדריד. אני לא.
‏כן, אני גרה במדריד, ‏אבל גם יש לי חיי חברה עמוסים.
‏שיעורים וקורסים שאני רשומה בהם. ‏-באמת...
‏כלומר, אני לא יודעת.
‏איפה בעלך?
‏בטיסה.
‏בטיסה?
‏לא סיפרת לו?
‏לא רציתי לצער אותו, את יודעת.
‏מה זאת אומרת "לצער אותו", קלאודיה? ‏אימא שלך מתה.
‏מתי בדיוק את מצפה לצער אותו? ‏-אני אמצא זמן.
‏או שבאתן למדריד לשעתיים לסדר את חיי?
‏זאת חוצפה!
‏איזו מהן היא הלסבית? ‏-הסרבית?
‏הלסבית. ‏-מה?
‏הלסבית!
‏אנה, שלום. מה שלומך?
‏אני לא יכולה לסבול את הרכלניות הזקנות. ‏-תתעלמי מהן.
‏סופיה.
‏מנוולים!
‏כולכם מנוולים! ‏-אבא!
‏כולכם... ‏-בבקשה, אבא! תפסיק!
‏תעזבו אותי! צאו! ‏-אבא, מספיק!
‏זהירות! תפסיק! ‏-צאו מכאן!
‏אלוהים! תפסיק!
‏אלוהים, הוא לגמרי לא שפוי.
‏אתה בסדר?
‏סליחה. אני מצטער.
‏זה בסדר, אבא. ‏-אבא.
‏אני מצטער. ‏-אתה צריך לנוח. סליחה.
‏מאיפה הוא השיג את החרב הזאת? ‏-חרב? זאת סכין קצבים, קלאודיה.
‏אבא לא בריא. ‏-אני חושבת שהוא נראה מצוין.
‏אני הולכת אליו. ‏-קלאודיה, שרה איתו. זה בסדר.
‏אה, אז שרה איתו? ‏את אף פעם לא פה, או שרה או מישהו אחר.
‏אז אני לא יודעת מתי אתן כאן. ‏-אה, אז זאת אשמתי?
‏אני לא רוצה לנוח.
‏רק לזמן קצר, רק תנומה.
‏רק תנומה קצרה. ‏-לא, בואי נעשה הסכם.
‏חמש דקות.
‏רק תנומה קצרה.
‏ו... אז נמשיך.
‏אלחנדרו?
‏היי. מה את עושה?
‏מה עם אלחנדרו, אבא? ‏-התוכנית שלו.
‏הוא בטלוויזיה עכשיו. תדליקי לי, בבקשה.
‏"כי זה לא בגללך. אני אוהב אותך.
‏אני רק יודע שאני רוצה להיות איתך.
‏לאהוב אותך לנצח..." ‏-חבל...
‏שהוא מתחתן עם מנואליטה. ‏-"אני אחכה לך."
‏במקום עם הבחורה האחרת. ‏-"אני אוהב אותך.
‏אני אוהב אותך יותר מכל אדם בעולם. ‏הבנתי שאני לא יכול לחיות בלעדייך."
‏שלום.
‏מה שלומך?
‏אני בסדר.
‏הכל בסדר? אם את צריכה משהו...
‏מזמן לא התראינו. את עדיין בניו יורק? ‏-כן.
‏לא התגעגעת לכל זה?
‏לא. ‏-קדימה...
‏מה עם כוס יין טובה? או קצת בשר?
‏מה ‏-פאייה ב"קאסה ריטה",
‏או טאפאס ב"לוס פלומוס". ‏-אלחנדרו, הבית מלא אנשים.
‏אני לא יוצאת לסיור קולינרי עכשיו.
‏לא ראיתי אותך חמש שנים. אין לך מה לומר?
‏אין לי מה לומר לך.
‏שרה, את זאת שעזבת.
‏אתה באמת רוצה לדבר על מה שקרה עכשיו?
‏מה? את עזבת!
‏חיכיתי לך חודשים. שום שיחת טלפון.
‏שום ביקור. שום מייל. כלום.
‏שרה... ‏-רק לך, בבקשה.
‏שרה, תני לי... ‏-רק לך, בבקשה.
‏חוסר כבוד מוחלט.
‏לעזאזל. הגענו. אני כל כך מתוחה. ‏-טוב, הגיע הזמן.
‏מה קרה? ‏-התעכבתי.
‏התכוננו.
‏את צריכה להתעורר מוקדם יותר.
‏12 דקות. ‏-אל תתווכחי.
‏יש מישהו יותר דרמטי ממך?
‏קלאודיה, עובר עליי בוקר נפלא, ‏אז אל תתעסקי איתי.
‏אנו עומדים לשמוע את הצוואה של אימא.
‏בבקשה, פעם אחת בחיים, ‏אפשר לא להתווכח כמו נערות מתבגרות?
‏בואו נסיים עם זה ונלך הביתה.
‏בדיוק, נשמע את הצוואה ‏ונוכל ללכת הביתה. מכאן.
‏הנוטריון נמצא ב-2-סי, נדמה לי. ‏תנו לי לבדוק.
‏אתן צריכות לדעת ‏שאימא שלכן חשבה על הצוואה הזאת היטב.
‏העברנו יחד שעות רבות.
‏כל כך הרבה שעות?
‏כמה שעות?
‏תחילה, אתן צריכות לדעת ‏שאימא שלכן רצתה שחצי מהירושה שלה
‏ישמש למימון כל הצרכים של אבא שלכן.
‏טוב, אני חושבת שזה בסדר מצדנו.
‏אז זה נהדר.
‏אז מה עם החצי השני?
‏טוב, החצי השני...
‏אני חושב שהמעשה הכי טוב יהיה...
‏לשמוע אותה.
‏סליחה?
‏באמת תראה לנו וידיאו?
‏אני מבין שכל זה מבלבל אתכן בוודאי. ‏אל דאגה.
‏בגלל זה אני מבקש שתתרכזו לרגע.
‏אתן תראו שכך יהיה הרבה יותר קל להבין.
‏בסדר גמור. כאן?
‏מוכנות?
‏כן.
‏בנותיי היקרות,
‏אם אתן צופות בווידיאו הזה, ‏זאת אומרת שאני כבר לא לצדכן
‏ולכן אני רוצה לומר לכן
‏שאתן הדבר הטוב ביותר שקרה לי.
‏הכי טוב.
‏מילאתן אותי באושר.
‏נתתן לי הרבה מאוד זיכרונות. ‏אני גאה בכן מאוד.
‏אולי לא הייתי האימא הכי טובה בעולם,
‏אבל אני מרגישה סיפוק גדול.
‏יש רק דבר אחד ש...
‏שתמיד נשאתי איתי,
‏שמעולם לא העזתי להתוודות עליו.
‏אבל אני לא רוצה לקחת אותו איתי לקבר,
‏כי הוא נוגע לכולכן.
‏תמיד הסתרתי מכן ‏את השורשים האמיתיים שלכן.
‏היום אני רוצה להתוודות בפניכן שאבא,
‏פדרו,
‏איננו האבא הביולוגי שלכן.
‏מה היא אמרה?
‏אבל אם תפעלו לפי ההוראות שלי,
‏בקרוב תגלו את הזהות האמיתית שלכן.
‏זאת בדיחה, נכון?
‏זה סוג של בדיחה גרועה, נכון?
‏זה מדהים. איזו אישה נפלאה!
‏אתה מוכן להסביר לנו מה הכוונה? ‏אבא שלנו לא באמת אבא שלנו?
‏מה שאימא שלכן התכוונה לומר הוא ‏שאבא שלכן...
‏איננו האיש שמזרעו נולדתן.
‏לעזאזל, אימא. לא ייאמן.
‏אימא שלכן הייתה אישה מיוחדת, מדהימה.
‏כן. ‏-ואבא?
‏אבא היה עקר.
‏מה? ‏-בסדר. זאת מתיחה מושקעת.
‏שבי. ‏-כן, כדאי שאשב.
‏ההורים שלכם עשו הסכם כשנודע להם.
‏זה ברור. אימא תשכב עם גברים אחרים, ‏ואבא יישאר בבית ויחכה לה.
‏תיזהרי במה שאת אומרת על אימא, ‏כי היא ממש שם.
‏זה... ‏-מה את רוצה שאומר?
‏אני פוגעת בכבודה? ‏-אולי תפסיקו את ההצגה הזאת, שתיכן?
‏אולי תירגעו, בבקשה?!
‏דבר אחד ברור. ‏את המסיבה הכיפית הזאת ארגנה אימא.
‏את צודקת, סופיה. ‏-כן.
‏לפני רגע אמרנו, ‏"דקה אחת, נטפל בירושה ונלך הביתה".
‏נהדר.
‏אז למה הם לא השתמשו בהזרעה מלאכותית?
‏זאת הייתה תקופה שונה. ‏זה לא היה נפוץ כמו היום.
‏הם ניסו פעמיים, אבל זה לא הצליח.
‏אז מי אבא שלנו?
‏האבא הביולוגי שלנו, זאת אומרת?
‏זה העניין.
‏אז...
‏ייתכן שאין לכולכן אותו אבא ביולוגי.
‏רק רגע. אם אתה מנסה לומר לנו ‏שאימא שלנו הייתה אישה קצת מופקרת,
‏אני חושבת שהבנו את המסר, כן?
‏זאת אומרת, אני יודע שזה לא קל.
‏אימא שלכן רצתה ‏שתגלו בעצמכן כל אחת מי אביה.
‏בסדר. טוב. ‏כל עניין האבהות הוא כיף גדול,
‏אבל מה עם הירושה? מה היא אמרה?
‏אוכל לומר לכן מה כל אחת מכן תקבל
‏רק אחרי שתפתרו את חידת האבהות.
‏זה כמו תחרות או משהו כזה?
‏פשוט נהדר.
‏מושכת בחוטים אפילו אחרי מותה.
‏פשוט נהדר. ‏-תנו לי רק לוודא שהבנתי.
‏אנחנו צריכות לשחק "מחפשים את המטמון" ‏כדי למצוא את האבות שלנו.
‏נכון? ‏-בדיוק.
‏אני מבין אתכן.
‏אבל אימא שלכן רצתה
‏לוודא שעל אף ‏שהייתן רחוקות זו מזו שנים רבות,
‏סוף סוף תבלו תהיו קצת ביחד.
‏פשוט נפלא. נהדר.
‏מעולה. ‏-תוכנית טובה.
‏אל תיגעי בי, בבקשה.
‏אתה יכול לומר לנו איפה להתחיל?
‏כתוב כאן שצריך להתחיל ‏עם בחור ששמו פאבלו.
‏פאבלו. מי יודע מי זה פאבלו הזה?
‏אני לא משתתפת בדבר הזה.
‏אימא הבהירה... ‏-אימא מעולם לא התעניינה בי.
‏לא יהיה לה אכפת אם אבוא אתכן או לא.
‏העניין הוא שאם לא תבואי, ‏כולנו לא נקבל את הירושה, לוסיה.
‏כסף יכול להזיז הרים, מה?
‏מה עם אבא?
‏מה נאמר לאבא על החיפוש הזה?
‏לא, לא נאמר לאבא שום דבר. ‏הוא מספיק נסער בלי זה.
‏היי, בנות. ראיתן את אימא שלכן?
‏אבא?
‏אני לא מוצא את מכנסי הנסיך מוויילס שלי.
‏ואני צריך אותם. ‏אני מקווה שהם בגיהוץ, אחרת...
‏נמצא אותם ונביא לך. ‏-כן?
‏כן. ‏-עכשיו אני אבקש ממך טובה, בבקשה.
‏התוכנית של אלחנדרו מתחילה היום,
‏ואני רוצה להיראות אלגנטי, מלכותי.
‏נביא לך אותם מיד. בסדר, אבא? ‏-כן?
‏בסדר, אבל אני מרגיש נורא.
‏בשבילי זה אבא שלנו.
‏גם אם אנחנו רוצות למצוא זרע חדש עכשיו.
‏ברור, אבל אולי הזרע החדש הזה ‏יעזור לנו להבין
‏למה כולנו שונות כל כך. אני לא יודעת.
‏הלוואי שיכולתי להבין ‏למה אני לא שייכת לבית הארור הזה.
‏אז מה נעשה עכשיו? נחפש או לא?
‏- פאבלו וגה ‏סטודיו -
‏בואו נראה.
‏כאן? ‏-כן.
‏מספר שלוש, נכון?
‏שניכנס? ‏-קדימה.
‏הוא אמן.
‏בכל אופן...
‏שלום?
‏לעזאזל.
‏יש כאן מישהו?
‏שלום?
‏כן! אני בא!
‏רק רגע, בבקשה.
‏הייתי מזדיינת איתו. ‏-בבקשה, לוסיה, ייתכן שזה אבא שלך.
‏למי אכפת? ‏-ייתכן שהוא הבן של אימא.
‏הוא היה בלוויה?
‏סליחה. הייתי טרוד. כשההשראה באה...
‏ציירתי את הגוף שלי.
‏אין חומר טוב יותר לחקירה מהגוף שלך. ‏זאת מהות הציור.
‏אולה, אולה, אולה.
‏או-לה-לה.
‏אני פאבלו.
‏שלום. ‏-סופיה.
‏לוסיה.
‏פאבלו. ‏-שרה.
‏תתלכלכי. ‏-אז בסדר.
‏פאבלו. ‏-קל... קלאודיה.
‏נעים מאוד.
‏טוב, קודם אני רוצה להתנצל בפניכן
‏על זה שלא הצגתי את עצמי בלוויה.
‏אני והמוות לא מסתדרים.
‏אני שוכח הכל. ‏-אתה יודע מי אנחנו?
‏כמובן. ארבע יפהפיות כמותכן? ‏אתן יכולות להיות רק הבנות של כרמן.
‏ואני באמת שמח מאוד, ‏שמח מאוד שהחלטתן לבוא לכאן.
‏שמח מאוד.
‏כי אימא שלכן תמיד סירבה ‏להרשות לי לפגוש אתכן.
‏היה צורך לכבד את הרצון של אביכן.
‏כבר לא?
‏אפשר לקבל כוס יין אם יש לך?
‏יין. כמובן.
‏יין הוא החיים. אחריי.
‏הוא מדבר צרפתית.
‏באמת?
‏כלומר... ‏-ואוו, נכון?
‏ראית את זה?
‏זאת ואגינה.
‏היא די גדולה, נכון?
‏זה פות, בנות, פות.
‏אני יודעת, אבל הוא נראה די גדול.
‏ואגינות כחולות, נכון?
‏הבנתי.
‏אני אוהבת את הבלגן הזה.
‏וואו.
‏הנה, יין.
‏מרסי.
‏אז אתה לא...
‏אני אשתה מהבקבוק.
‏לחיים. ‏-לחיים.
‏בסדר, בעניין אימא שלכן. ‏כן, פגשתי אותה במוזיאון.
‏הייתי סטודנט לאמנות, והיא הקסימה אותי.
‏הלכתי אחריה ‏וביקשתי שתרשה לי לצייר דיוקן שלה.
‏סליחה. אתה מתכוון דיוקן ‏כמו הדיוקנים שאתה בדרך כלל מצייר, נכון?
‏כן, כמובן. ‏-כן, כך חשבתי.
‏אה, כרמן...
‏כרמן יקירתי...
‏אימא שלכן הייתה יצור של אור.
‏נשמה טהורה.
‏אני עדיין יכול לראות אותנו ממש כאן,
‏עירומים, מדברים על טוב ורע ‏ועל אמנות במשך שעות.
‏נכון שהייתי הרבה יותר צעיר, ‏אבל תמיד חשבתי
‏שאהבה בזרועותיה של אישה בוגרת ‏היא חלק מההכשרה שאמן צריך לעבור.
‏אז ציור העירום בבית הוא ‏ציור של אימא שאתה ציירת?
‏נכון.
‏יש לך עין טובה. ‏-תמיד אהבתי אותו.
‏נשים.
‏נשים עירומות. ‏טוב, אחותי אוהבת אותן גם לבושות.
‏אני מתכוונת שהיא...
‏איך זה קשור למשהו? ‏-אין קשר.
‏טוב, רק אנשים מעניינים באמת ‏מסוגלים לראות מעבר לזוטות האלה.
‏הם יודעים שאהבה חשובה יותר מסקס. ‏גברים, נשים, למי אכפת?
‏מה שחשוב הוא עור שנוגע בעור, נכון?
‏בלי שום תחושת חטא, ‏בתולים, כמו שבאנו לעולם הזה.
‏אחותי חושבת שעשו אותנו מחומר.
‏אלוהים, לא! זה הריק.
‏אני, למשל, חוקר את הקוסמוס ‏דרך גוף האדם.
‏במיוחד דרך גוף האישה, ‏היצירה המושלמת ביותר שלו.
‏אני מוצא איזון בחמוקיה של אישה.
‏גם אני מוצאת, אבל בגוף של גבר. ‏-בסדר.
‏סליחה שאני מפריעה. כל זה מעניין מאוד,
‏אמנות, היקום... כן.
‏אנחנו מחפשות את אבא שלנו.
‏אחד מהם. ‏-כן.
‏עם כל מה שקרה עם אימא ‏והרמזים שהשאירה לנו,
‏אנחנו חושבות שאולי אתה אחד האבות שלנו.
‏אולי העמדת צאצאים עם אימא שלנו.
‏עשינו סקס.
‏הרי כולנו מעמידים צאצאים דרך יחסי מין. ‏-כן.
‏טוב, אני לא מאמין במדע. ‏אני מאמין בעצמי.
‏ואני יודע שאני בעולם הזה ‏כדי לתת מהאמנות שלי, לתת מעצמי.
‏יש לי הרבה...
‏הרבה מאוד דברים לתת.
‏נפלא. ‏-זה עמוק.
‏גם את מציירת? ‏-לא, לא אני. היא.
‏כן. גם אני אמנית.
‏בסדר, אז את יודעת בדיוק על מה אני מדבר.
‏ידעת שיש לך בת, ומעולם לא עלה בדעתך...
‏לטפל בה? עם הידיעה...
‏כלל לא. מעולם לא ראיתי את עצמי ‏כאדם שמגדל ילדים.
‏אולי אתה יכול רק לומר לנו ‏האבא של מי אתה מארבעתנו?
‏אתן לא יודעות? ‏-לא. מה?
‏האמת היא שבגלל זה אנחנו כאן. ‏-אה, כרמן. נהדר.
‏היא מצחיקה אותי גם מהעולם הבא. ‏-כן, החרא זה לא מצחיק אותנו.
‏כן, כמובן. הבנתי.
‏אם נאמר לך את תאריכי הלידה שלנו ‏ונעשה את החשבון,
‏אולי נוכל לדעת...
‏לא, זה לא כל כך פשוט. ‏הייתי עם אימא שלכן שנים רבות.
‏כולכן נולדתן בתקופה הזאת. זאת אומרת...
‏שאני יכול להיות האבא של כולכן
‏או של אף אחת מכן.
‏אז צריך בדיקת אבהות, נכון? ‏-כן, לאור המצב...
‏לא, אמרתי לכן שאני לא מאמין במדע.
‏סוף סיפור. תקשיבו...
‏אני לא אצמצם את עצמי, ‏את האינדיווידואליות שלי, לבדיקת מעבדה.
‏הגוף שלי הוא יצירת אמנות, מקדש. ‏אני לא אאבד את הקסם שלי, את מהותי.
‏אז אתה יכול לומר לנו איך נפתור את זה?
‏כן. ‏-בואו נלך.
‏לא, זהו זה. אם את מתעקשת. ‏-הוא מקדש.
‏אין לנו מה לעשות.
‏אני לא מאמינה לו. ‏-בסדר.
‏תנו לי להסתכל עליכן. ‏-מה?
‏להסתכל עלינו איך? ‏-טוב, אני צייר. תנו לי להסתכל עליכן.
‏אני רואה דברים שאנשים אחרים לא רואים.
‏באמת... ‏-תנו לי לעשות...
‏לא. ‏-לא?
‏ביי.
‏את. ‏-זאת לא תחרות יופי.
‏אל תזוזי.
‏יש לך אותו האור שהיה לאימא שלך. ‏הוא בא מתוכך, כמו משואה.
‏באמת?
‏באמת. בדרך הזאת אני יכול לראות אותך ‏יותר מכל בדיקת די.אן.איי דפוקה.
‏שמע, אתה יכול לרמות כל בחורה אחרת, ‏אבל לא אותי.
‏קדימה, בואו נלך. ‏-חכו!
‏תצייר את אבא שלך!
‏תנו לי לצייר אתכן! ‏-לא.
‏לך תזדיין, חרא. ‏-אנחנו לא נריב. בואו נלך.
‏חכו!
‏באמת... איזה אידיוט.
‏אני מציע לכן אלמוות!
‏כמה זמן את שותה? ‏-מה?
‏את תמיד מחזיקה כוס יין.
‏טוב, זאת אומרת...
‏לאור מצב הדברים, זה לא כזה מוזר.
‏ומה עם בעלך?
‏מה?
‏ראול יודע על אימא? סיפרת לו?
‏ברור. סיפרתי לו כמובן.
‏נו?
‏לכי תביני. הוא...
‏בהלם, כי...
‏כלומר, הוא אהב את אימא מאוד.
‏הוא נסער, שבור. ‏-כן.
‏בנות, חשבתי... ‏חיי המין של אימא לא מעניינים אותי.
‏זהו זה. ‏-אבל שמעת את מר לואיס.
‏אימא רוצה שנגלה... ‏-תראו...
‏סליחה, אבל לא אכפת לי מה אימא רצתה.
‏אנחנו לא יכולות להסתובב ולהתחנן ‏שיסכים לבדיקת אבהות כאילו אנחנו...
‏לא יודעת.
‏אז נתקשר אליו ונאמר לו ‏שאנחנו מוותרות על הירושה שלנו.
‏וזהו זה. ‏-לא, לא אמרתי את זה, נכון?
‏בסדר. את יודעת היטב ‏שבלי אבא אין לנו שום ירושה.
‏תתקשרי לנוטריון ותאמרי לו שוויתרנו.
‏נהדר, אז תעשי את זה. תתקשרי. ‏מה אכפת לי?
‏אני לא אעצור בעדכן. ‏-טוב, אולי אני כן.
‏את? ‏-שינית את דעתך?
‏קודם זה היה מטופש, ‏ועכשיו את רוצה להמשיך?
‏זה עדיין מטופש.
‏אני חושבת שאימא צוחקת עלינו, ‏גם אחרי מותה.
‏אבל אני רוצה לדעת מי אבא שלי, ‏ואנחנו נסיים את זה בקרוב.
‏בסדר.
‏בואו נערוך הצבעה. זה רק הוגן.
‏בסדר. ‏-נהדר.
‏מי רוצה להמשיך?
‏בבקשה. תיקו.
‏אני מסכימה איתך, טוב?
‏אבל אני חושבת שצריך לעשות ‏מה שאימא ביקשה מאיתנו לעשות.
‏בבקשה. שלוש. זה רוב. ‏-זהו זה? זה רוב.
‏נהדר. בואו נראה איזה אבא נפגוש מחר.
‏- ראול בעל -
‏מצלצלים בדלת. ‏-כן, עמדתי לפתוח ו...
‏היי, דון ז'ואן.
‏תיכנס. ‏-בסדר.
‏שלום. ‏-אני יוצאת. יש לי תוכניות.
‏להתראות מחר.
‏אלחנדרו, אני... ‏אני לא יודעת אם זה בסדר.
‏לא, אלה בשביל אבא שלך.
‏וגם זה.
‏בסדר.
‏את צריכה לשים אותם במים.
‏בסדר. בואו...
‏תטעם את הפלאן.
‏בסדר גמור.
‏שריטה... ‏-לא. באיזו תכיפות אתה בא לכאן?
‏טוב, בדיוק...
‏בכל זמן שהוא רוצה. זה הבית שלו.
‏עכשיו, כשאנחנו כאן, ‏אולי הוא לא צריך לבוא.
‏מה זאת אומרת, הוא לא צריך? ‏זה הפלאן הכי טעים שאכלתי.
‏כן, אבל אפשר לשאול אותו ‏איפה הוא קונה אותו.
‏האמת היא שאימא שלי מכינה אותו.
‏היי, אימא שלך צריכה לבוא לכאן ‏אחר צהריים אחד
‏ולערוך מבחן טעימה לפלאן המקורי שלה.
‏שרה, מה את אומרת?
‏אבא...
‏אלחנדרו ואני כבר לא יחד. אתה חייב לדעת.
‏אולי תוכל לבקש מאימא שלו את המתכון.
‏כן? ‏-כמובן.
‏שרה, אני יודע שעזבת את אהובך ‏כדי לעבור לארצות הברית.
‏נטשת גם את המשפחה שלך. ‏חוץ מזה, עברת למקום
‏שיש בו רק המבורגרים ‏ומצילים בבגדי ים אדומים מחרידים.
‏לא נטשתי אף אחד, אבא.
‏נסעתי לארה"ב להגשים חלום, זה הכל.
‏חלום?
‏מה את יכולה לעשות עם חלומות...
‏כשאת לבד?
‏תשאלי את אימא שלך.
‏אימא מעולם לא עזבה אותך.
‏אימא שלך עזבה אותי.
‏היא עזבה אותי מזמן.
‏היא נטשה אותי...
‏כמו איזו נעל ישנה.
‏כמוני כמוך.
‏אני אתן לך עצה, שריטה.
‏תלמדי ממנה, מהשגיאות של אימא שלך.
‏אל תאבדי
‏את האנשים שאוהבים אותך.
‏ועכשיו הגיע הזמן לפלאן המקורי.
‏הפלאן האמיתי.
‏איך הוא?
‏- חנות תה ופרחים -
‏שלום.
‏את הצעירה בבנותיה של כרמן, נכון?
‏כן. ‏-לוסיה.
‏היית בלוויה, נכון? ‏-כן.
‏אני אינס.
‏נעים מאוד. ‏-בלי רשמיות.
‏אימא שלך ואני היינו חברות טובות מאוד.
‏באמת? ‏-כן.
‏מאז שהיא עברה לשכונה הזאת.
‏לעזאזל, זה היה לפני למעלה מ-30 שנה. ‏-נכון.
‏שלושים שנה.
‏בסדר. מה אפשר להביא לך?
‏אני רוצה שני קפוצ'ינו ושני אספרסו לקחת.
‏מיד.
‏מוזר שלא נפגשנו מעולם. ‏-היית צעירה מדי.
‏אגב, סליחה על ההתנהגות של אבא אז.
‏זה פשוט...
‏הוא מאבד את השפיות. הוא לא בריא.
‏אל תדאגי. אני מכירה את אבא שלך.
‏אני יודעת שהוא אדם מדהים.
‏בוודאי לא היה לו קל...
‏לדעת שהוא חולק את אימא שלך ‏עם כל כך הרבה אנשים.
‏מה את יודעת על זה?
‏טוב, אני...
‏לא תספרי לי?
‏אני מעדיפה לכבד את הרצון של אמך.
‏היא רצתה שהבנות שלה ‏יגלו את זהותן בעצמן.
‏כן. ‏-זה בסדר. זה על חשבוני.
‏לא, באמת. בבקשה.
‏עכשיו תצטרכי לחזור לשלם ‏ואנחנו נתראה שוב.
‏את רוצה עוגייה?
‏לא. ‏-בראוני?
‏לא.
‏היה נעים לפגוש אותך, באמת. ‏-בסדר.
‏אז תודה.
‏להתראות, לוסיה.
‏איי, כרמן...
‏אתן חושבות שאימא נסעה כל כך רחוק ‏רק כדי לתפוס זיון?
‏את מוכנה להפסיק לדבר על אימא ‏כאילו היא איזו פרחה?
‏היא הייתה פרחה, קלאודיה. ‏-באמת...
‏קלאודיה, מה הבעיה שלך עם סקס? ‏-אני. אין לי שום בעיה.
‏באמת? מתי עשית סקס בפעם האחרונה?
‏באמת, מה אכפת לך ‏אם אני שוכבת עם בעלי או לא?
‏לא, לא אכפת לי, אבל את יודעת מה?
‏את תמיד מותחת ביקורת על היחסים ‏שלי ושל לוסיה, אז רק רציתי לדעת.
‏כלומר, את יכולה להבין שהגילוי ‏שאימא הייתה כוכבת ארוטית
‏מזעזע. ‏-כוכבת ארוטית?
‏כוכבת ארוטית? ‏-אימא הייתה אישה רגילה לגמרי.
‏חופשיה עם הגוף שלה.
‏כן, חופשיה, כן, אבל רגילה...
‏מתי הזדיינת עם ראול בפעם האחרונה?
‏כלומר, אני צריכה לענות על זה? ‏-כן!
‏זאת לא שאלה משפילה. ‏ראול הוא בעלך. סקס זה דבר נורמלי.
‏ודאי שזה נורמלי. טוב...
‏לפני כמה ימים. ‏-כמה ימים?
‏כלומר...
‏כמה שבועות.
‏או חודשים אולי. ‏-כן, זה נשמע לי נכון.
‏חמישה חודשים. ‏-חמישה חודשים?!
‏מה? ‏-כלום. זה היה ברור.
‏מה ברור? ‏-שלך ולראול יש בעיות.
‏ברור שיש לכם בעיות, ‏אבל אל תדאגי, לא נשאל אותך
‏מתי עשית סקס לפני הפעם ההיא. ‏-לא.
‏כל האינסטגרם הזה בטח לא עוזר. ‏-בגלל זה רציתן שניסע במכונית אחת?
‏כדי שתוכלו לתקוף אותי כשאני לכודה?
‏להראות לי כמה החיים שלי עלובים? ‏-מה? לא.
‏לא. ‏-לא. סליחה.
‏נכון, החיים שלי עלובים.
‏אבל תקשיבו לי. לפחות אני...
‏אני לא עושה סקס ‏עם הבחור הראשון שאני רואה ברחוב,
‏כי אני צריכה חיזוק לביטחון העצמי שלי.
‏ואני גם לא צריכה להיות עם בחורה אחרת ‏בכל לילה בגלל תסביכי המחויבות שלי.
‏אני גם לא חייבת ‏להתרכז בעבודה באופן אובססיבי,
‏רק כי אני לא מודה ‏שאני עדיין מאוהבת באקס שלי
‏שהגאווה שלי לא מרשה לי לסלוח לו.
‏אז, כן, החיים שלי עלובים, ‏אבל לא יותר משלך, שלך או שלך.
‏אני באמת רוצה לתת לכן מכות עכשיו.
‏מעולם לא שמעתי אותך מדברת כך. זה נהדר!
‏אני לא מאוהבת באלחנדרו. ‏-כן, כמובן...
‏אין לי שום תסביכי מחויבות. ‏-מה שתגידי...
‏טוב, עוד לא פגשתי שום חברה שלך.
‏זה בסדר, מותק. לכולנו כאן יש בעיות.
‏זה בסדר, הכל טוב.
‏טוב, יש לי הצעה בשבילכן. ‏בואו נעשן את מקטרת השלום.
‏איזו מקטרת שלום?
‏אני לא מעשנת. ‏-זה מה שאימא רצתה, נכון?
‏קדימה.
‏אני אשים מוזיקה. ‏-מה זה?
‏זה טיל, טיפשה. ‏-אני רצינית. מה זה?
‏זאת מריחואנה. ‏-זאת מריחואנה.
‏כלומר...
‏קדימה! ‏-יאללה! יאללה!
‏את רוצה שאיחנק?
‏חלפו עידנים מאז שעישנתי בפעם האחרונה.
‏"אם אני שונה מהן
‏אני אפס, לא שייכת לאף אחד
‏למי אכפת מה אני עושה?
‏אני כזאת, אני אשאר כזאת
‏אני לעולם לא אשתנה"
‏תראי, היא נהנית מזה!
‏מה? ‏-"למי אכפת מה אני עושה?
‏למי אכפת מה אני אומרת?
‏אני כזאת, אני אשאר כזאת
‏אני לעולם לא אשתנה
‏אולי זאת אשמתי שלא הלכתי בתלם
‏מאוחר מכדי להשתנות עכשיו
‏אני נשארת עם האמונות שלי
‏אני עומדת על דעתי..."
‏תזכירו לי איך קוראים לאיש הזה.
‏אני הכומר דיאז.
‏תודה שבאתן לכאן לבקר אותי.
‏אני מניח שאתן יודעות שאימא שלכן ‏סירבה להרשות לי לראות אתכן.
‏כן, אנחנו יודעות.
‏לפגוש אתכן סוף סוף זאת ברכה בשבילי.
‏התפללתי לאלוהים שהיום הזה יבוא.
‏ביקשתי מאלוהים גם לשמור עליכן.
‏אבי, חשבתי שאסור לכם...
‏לא, היא מתכוונת... ‏-לעשות את זה.
‏רק לא צפינו שתהיה...
‏נזיר, נכון? ‏-בדיוק.
‏מכאן. ‏-ועיוור, נזיר עיוור.
‏גם עיוורים עושים את זה, את יודעת?
‏הוא עדיין יכול לשמוע אותך.
‏אני עדיין זוכר אותה.
‏החמוקיים האלה...
‏החיוך הזה...
‏הדרך היפה שבה היא נעה...
‏אבי, אתה קצת סוטה מהנושא. ‏-כן.
‏אנחנו מנסות למצוא את אבא שלנו, זוכר? ‏-אחד מהם.
‏כן. ‏-אה, כן. סליחה.
‏העניין הוא...
‏כשהתוודיתי על רגשותיי אליה,
‏במקום לסטור לי,
‏כרמן הציעה לשכב איתי.
‏כל זה מזעזע מאוד.
‏ואני אמורה להיות המופקרת. ‏-שיט. גם אני.
‏זה קרה רק פעם אחת, אבל...
‏זה הספיק כדי לענות על הצרכים שלה.
‏כעבור חודשים היא כתבה לי מכתב ‏והודתה לי על שיתוף הפעולה שלי.
‏אבל אני כבר הפכתי לנזיר ‏ולא יכולתי לצאת מזה.
‏כן, לצאת, נכון?
‏אנחנו יודעים שהרגע הזה ‏היה חשוב לך מאוד.
‏אז אתה ודאי זוכר את התאריך, נכון? ‏-כמובן. איך אני יכול לשכוח?
‏זה קרה בשניים באפריל 1985.
‏עשינו אהבה מ-6:55 עד 6:60 בבוקר.
‏כלומר, שבע. ‏-אין מה לספור. זאת סופיה.
‏אבא... ‏-בתי!
‏לא. ‏-בתי...
‏לא, היא הבת שלך. סליחה. ‏-בתי.
‏זאת לא אני. זאת היא. ‏-גם לא היא.
‏בתי.
‏תני לי...
‏תמיד דמיינתי שתהיי כזאת יפה.
‏תרשי לי לחבק אותך.
‏בתי.
‏-זאת המריחואנה.
‏אני לא יודעת אם זה רעיון טוב. ‏-מה? נו, זה יהיה הולם.
‏היא יודעת מי אבא שלה. אנחנו לא. ‏-אני יודעת.
‏שרה, האיש הזה דוחה, אבל היא רק צריכה ‏ללכת ולעשות את זה. זה בסדר.
‏אז תאמרי לה את.
‏אני?
‏הלו. ‏-היי.
‏סוף סוף.
‏חשבתי שאת כבר לא רוצה לדבר איתי.
‏מרתה...
‏תקשיבי.
‏אני יודעת שאת...
‏מצפה ממני למשהו שאולי אני לא...
‏לא, זאת אשמתי.
‏למה את אומרת את זה?
‏כי היו לי ציפיות, סופיה.
‏חשבתי שאולי נתארס בכל רגע ו...
‏ואז נעלמת.
‏ולא שמעתי ממך שוב.
‏מרתה...
‏אין לך מושג כמה קשה זה היה.
‏לא אהיה פה לנצח, סופיה.
‏אני יודעת.
‏נדבר מחר.
‏אז מחר.
‏שלום.
‏היי.
‏מה שלומך?
‏לא יודעת.
‏חשבתי שדברים יתנהלו אחרת. ‏-כן.
‏אני לסבית, אתאיסטית
‏שאבא שלה הוא כומר.
‏זה נראה כמו בדיחה. ‏-כן, די.
‏אבל לפחות את יודעת עכשיו מי אבא שלך.
‏נכון?
‏תאמרי לה עכשיו.
‏מה קורה? ‏-אנחנו זקוקות לה.
‏אנחנו זקוקות לעזרתך. פאבלו לא אבא שלך, ‏אז רק את יכולה לעשות משהו בשבילנו.
‏לכי לסטודיו שלו ותשיגי דגימת דנ"א שלו.
‏שמעתן אותו. הוא לא רוצה בדיקות.
‏כן, אבל כשהיינו שם, ראינו גם ש...
‏כן. ‏-די מצאת חן בעיניו.
‏בדיוק. ‏-חשבנו שתלכי לדבר איתו.
‏כן, ואז תוכלי לקחת ממנו חתיכת ציפורן.
‏או שערה קטנה.
‏כמובן, או שערה. ‏-זה יכול להיות...
‏מסטיק שהוא לעס גם יספיק.
‏משהו קטן. ‏-זה יספיק מבחינה גנטית.
‏זאת בדיחה. ‏-לא.
‏יהיה לך קל יותר לשבת לפניו כמודל ‏ולקחת ממנו שערה.
‏זה הכל.
‏ואנחנו כבר נעשה את השאר.
‏וחוץ מזה, את יכולה לקבל ציור בחינם. ‏תחשבי על זה.
‏יש לי ציורים משלי.
‏ראיתן מה האיש הזה מצייר? עירום.
‏כן, אבל את פתוחה מאוד. ‏אין לך בעיה עם זה.
‏כן, אני פתוחה, אבל אתן רוצות ‏שאני אתפשט מול אחד האבות שלכם.
‏לי לא אכפת שיראה אותך בעירום. ‏-גם לי לא.
‏גם לי לא. ‏-בכלל לא.
‏העובדה שתתפשטי ‏מול מישהו שהוא אולי אבא שלי
‏לא מפריעה לי בכלל.
‏אתן יודעות מה? זה לא העניין פה.
‏העניין הוא שאין שום היגיון בכל זה ‏וכולכן משוגעות.
‏באמת, סופיה... ‏הדי.אן.איי שלו ייתן לנו תשובה.
‏וחוץ מזה, תחשבי שנוכל לסיים עם כל זה.
‏אני לא יודעת. בבקשה.
‏תעשי את זה בשבילנו.
‏קדימה.
‏את רואה? לא היה צריך לזרוק הכל.
‏מה זאת אומרת, קלאודיה?
‏אימא לא שכבה רק עם היפים וכמרים.
‏אני מקווה.
‏האיש הזה אלגנטי, אני אומרת לך.
‏אי אפשר לדעת. אנחנו לא מכירות אותו. ‏-אפשר להריח דבר כזה.
‏שלום. ‏-אחר צהריים טובים.
‏יש לנו פגישה עם מר ויקטור...
‏נוסאל. ‏-ויקטור נוסאל.
‏אני אודיע לו. ‏-בסדר.
‏תעלו לקומה השביעית. ‏-תודה.
‏שיש קררה. מרשים.
‏שלום. אתה ויקטור?
‏נכון. ‏-שלום.
‏נעים מאוד. ‏-נעים מאוד.
‏שלום. ‏-בבקשה.
‏בבקשה. ‏-בואו נלך למשרדי.
‏דרך אגב, הבניין הזה מהמם.
‏כן, זה היה אחד הפרויקטים הראשונים שלי. ‏אני אדריכל.
‏רציתי להציג את המגמות האדריכליות ‏שהרשימו אותי כסטודנט.
‏נפלא.
‏בבקשה, שבו. תרצו לשתות משהו?
‏לא. ‏-כן.
‏אני מעדיפה קברנה סוביניון.
‏בסדר גמור.
‏אימא שלכן...
‏היא הייתה לא מהעולם הזה. ביקשתי ממנה ‏להתחתן איתי כמה פעמים, אבל...
‏אבל היא אמרה לי ‏שלעולם לא תעזוב את פדרו.
‏מעולם לא הבנתי איך היא יכולה ‏להיות מלאת תשוקה במיטה איתי...
‏ואז לחזור לגבר אחר.
‏תחסוך מאיתנו את הפרטים, באמת. תודה.
‏טוב, מפריזים בערכם של הנישואים,
‏ובעולם היום יש פחות ופחות אנשים ישרים.
‏ויקטור, אתה בסדר?
‏באתן לשמוע את האמת...
‏והנה אני משקר לכן.
‏שיט. בואו נלך.
‏המשרד הזה, החליפה הזאת, כל זה לא שלי.
‏אפילו לא הנעליים שאני נועל.
‏אבל אתה ויקטור? המאהב של אימא שלנו?
‏כן, אבל אני לא האדריכל של הבניין הזה.
‏אני רק...
‏השרת.
‏ואני מנקה את המשרדים בסופי שבוע.
‏אתה חושב שיש לנו מצב רוח לזה?
‏לא רציתי שהבת שלי
‏תדע שאני כישלון.
‏אדם שאיבד הכול בהימורים ושתייה.
‏אתה רוצה לומר שאתה חסר בית?
‏אתה זוכר את התאריכים ‏שבהם שכבת עם אימא שלנו?
‏טוב, היחסים שלנו נמשכו שנים, ‏אבל לא ברצף.
‏בסדר, אז כל אחת מאיתנו ‏יכולה להיות הבת שלך, נכון?
‏לא, לא כל אחת.
‏רק זאת
‏שנושאת את השם של אימא שלי.
‏איך קוראים לאימא שלך?
‏קלאודיה.
‏זאת אני.
‏אני קלאודיה.
‏בתי.
‏אני אוהבת את הסטודיו.
‏הוא נפלא.
‏כן.
‏ואני אוהב את העובדה שאת לא הבת שלי.
‏למה לא תשכבי? תשתרעי.
‏זה אלגנטי יותר.
‏כמובן. אני לא רגילה להיות בצד הזה.
‏אני זאת שמציירת תמיד. ‏-כמובן.
‏ולא קל להיות מודל.
‏את מוכנה להוריד את הכובע? ‏-אה, כן.
‏סליחה. סליחה.
‏תראי.
‏וואו.
‏אתה יודע, אני לא יודעת איך לעשות את זה. ‏אתה יכול לעזור לי?
‏כן, כמובן.
‏זה בדרך כלל עובד, אם כי זה קצת לא נוח. ‏תזיזי את הירכיים קדימה.
‏בסדר. ‏-ותמתחי את הרגל שלך קצת יותר.
‏אני לא יודע אם זה עוזר.
‏ייתכן שהכריות האלה לא עוזרות. ‏-כן.
‏כפות הרגליים שלך.
‏אולי... ‏-זהו.
‏בואי נשאיר אותן כך.
‏יותר טוב?
‏אה, סליחה. אבל רק העובדה שאני כאן...
‏אני מרגישה סוג של חיבור לאימא שלי. ‏הזיכרון שלה...
‏תסלח לי.
‏אני כזאת טיפשה.
‏אתה מוכן לתת לי חיבוק?
‏אם זה בסדר.
‏את רוצה חיבוק?
‏לא, זה בסדר. זה לא משנה. תסלח לי.
‏לא, אין בעיה. ‏אני רק רוצה שתרגישי נוח.
‏בסדר. סליחה.
‏בסדר.
‏כן.
‏אני מצטערת. מה קרה?
‏אני לא יודע... ‏-אה, הטבעת שלי!
‏אני כל כך מצטערת. ‏-לא, זה בסדר.
‏אני מרגישה הרבה יותר טוב. ‏אני יותר רגועה. תודה.
‏אני מבין אותך.
‏גם אני התרגשתי.
‏התרגשתי כשציירתי את אימא שלך ‏ואני מתרגש לצייר אותך עכשיו.
‏קלאודיה.
‏היי.
‏את נשארת לישון פה? ‏-כן, אני חושבת.
‏אין לך שום סיבה להתבייש.
‏טוב...
‏הרבה דברים קורים בזמן קצר.
‏שיקרתי לאבא שלי. ‏-טכנית אני שיקרתי, לא את.
‏כן, לא הצלחתי להביא את עצמי ל...
‏לא יודעת.
‏בסוף תהיי מוכנה.
‏כן?
‏לכי לנוח. ‏-תודה.
‏לילה טוב. ‏-לילה טוב.
‏ובהצלחה מחר.
‏את מוכנה להירגע?
‏אני באמת לא מבינה ‏איך את כל כך רגועה, ברצינות.
‏הוא אבא שלך או שלי. ‏-טוב, הבדיקה תגלה לנו.
‏- מרפאת טנדלס -
‏שלום. ‏-שלום.
‏באנו לקבל את התוצאות האלה.
‏תודה.
‏שלום?
‏זה כיף.
‏את מטורפת. ‏-לא.
‏סליחה. ‏-אני רוצה לצייר אותך שוב.
‏סופיה?
‏שרה.
‏מה את עושה פה? ‏-עכשיו עשית סקס עם אבא שלי?
‏בתי!
‏שרה, אני...
‏שרה, היי!
‏תניחי לי. ‏-תקשיבי, זה בסדר. תירגעי.
‏לא הייתה לזה שום משמעות.
‏לא אכפת לי עם מי את שוכבת, סופיה.
‏לא אכפת לי כמה את פתוחה. ‏זה מעניין לי את התחת.
‏שרה, תקשיבי לי. זאת הייתה רק חוויה.
‏אני מקווה שנהנית מהחוויה שלך,
‏כי בשבילי יש לזה משמעות.
‏נו, שרה, אל תכעסי.
‏ידעת היטב שהוא היה אבא של אחת מאיתנו, ‏אבל לא היה אכפת לך.
‏את לא יכולה לעשות מה שאת רוצה תמיד.
‏"אלה שאוהבים
‏מכירים את סכנת הכאב היטב..."
‏- "חיי בלעדיה" -
‏"אלה שמנסים
‏להיות אנשים שאינם
‏מאבדים את עצמם
‏מבלי
‏להימצא שוב"
‏- בקשה לגט -
‏"אנחנו גאים מדי
‏ומסרבים לקבל
‏את דרכי החיים
‏ולכן
‏ולכן אנחנו מסתתרים
‏מבלי
‏להימצא שוב
‏אנחנו ממשיכים, ממשיכים, ממשיכים"
‏אני יכול לשבת?
‏מה אתה עושה כאן, אלחנדרו?
‏טוב, אני יכול לשקר ולומר ‏שכאן אני מטייל עם הכלב שלי,
‏או שאני תמיד קונה עיתון בקיוסק שם.
‏באתי כי המקום הזה מזכיר לי אותך.
‏שרה, אני יודע מה את עוברת.
‏לא, אתה לא יודע.
‏אין לך מושג.
‏אתה לא יודע.
‏אני רוצה לומר לך משהו.
‏אני עוזב מחר.
‏שרה, אני צריך לנסוע רחוק, ‏להתחיל משהו חדש,
‏אחרת אני לא אשכח אותך.
‏עשיתי טעות. הייתי צריך לעלות ‏על המטוס ההוא איתך, אבל לא עליתי.
‏אין דרך חזרה עכשיו.
‏שרה,
‏שרה, את תמיד תהיי אהבת חיי.
‏אני מצטער שאכזבתי אותך.
‏היי.
‏שלום.
‏באתי לראות את ויקטור.
‏השרת?
‏השרת, כן. ‏-קומה שבע.
‏ויקטור. ויקטור.
‏שלום.
‏זאת הפתעה.
‏מה מביא אותך לכאן? איפה האחיות שלך?
‏לא, באתי לבד.
‏את בסדר?
‏אני יכול לעשות משהו בשבילך?
‏טוב...
‏אתמול... ‏-אתמול היה יום בלתי נשכח,
‏התגשמות חלום.
‏פגשתי את בתי, קלאודיה.
‏סליחה.
‏תסלח לי. בעצם רציתי לדבר על זה.
‏קלודיה שפגשת אתמול...
‏איננה קלאודיה.
‏זאת הייתה שרה, אחותי.
‏אני קלאודיה.
‏מה?
‏אני לא מבין. מה?
‏פשוט... באנו לבניין הנפלא הזה
‏עם המשרד המפואר,
‏ואז אתה נשברת,
‏ואני יכולה להיות טיפשה מאוד לפעמים.
‏הייתי בהלם.
‏רציתי להתנצל בפניך.
‏אז זאת את?
‏קלאודיה?
‏בתי?
‏אין על מה לסלוח.
‏אני לגמרי מבין.
‏אני לא האבא שקיווית לו.
‏לא.
‏אולי...
‏אולי ציפיתי למצוא גבר מסוג אחר,
‏אבל, אני אומרת לך, ‏אתה האבא שאני צריכה עכשיו.
‏בתי.
‏תני לי חיבוק.
‏לוסיה.
‏את בסדר?
‏כן. ‏-את קפואה.
‏תיכנסי. אני אכין לך קפה.
‏מה את עושה פה כל כך מוקדם?
‏ודאי שהיא אהבה אותך, לוסיה. ‏-היא לא אהבה אותי.
‏היא מעולם לא אהבה אותי. ‏לא היה אכפת לה ממני אף פעם.
‏אפילו כשנפרדה, אפילו לא פעם אחת.
‏אל תדברי כך. ‏-זאת האמת.
‏לא שמת לב? כל האחיות שלי יודעות ‏מי האבא הביולוגי שלהן.
‏מה איתי?
‏אני לא מבינה. מה קורה?
‏אני לא יודעת... אין לי אבא?
‏אני מאומצת? אני לא יודעת. מה קורה?
‏אל תתייאשי. את כל כך קרובה.
‏החיים יכולים להיות מסובכים מאוד לפעמים. ‏תסתכלי עליי. לא היה לי קל.
‏בכיתי הרבה, הרבה.
‏ים של דמעות.
‏אבל נלחמתי כדי להיות מאושרת.
‏חשוב שתחזרי לנוטריון.
‏מה?
‏תתקשרי לאחיות שלך,
‏כי יש דבר אחד שאימא שלכן לא סיפרה לכן,
‏הדבר הכי חשוב בשבילך.
‏מה זאת אומרת?
‏תני לי ללכת איתך.
‏לוסיה...
‏את תראי. תסמכי עליי.
‏בוקר טוב. ‏-נהדר. בוקר טוב.
‏שבו, בבקשה.
‏בסדר, כדאי שנשב. ‏אי אפשר לדעת למה לצפות מאימא.
‏אני שמח שמצאתן כל מה שחיפשתן.
‏אם אתה יכול להגיע לעיקר, בבקשה. ‏-אני רואה שלא הכל קרה...
‏אולי תקרין את הווידיאו כבר? ‏-כן.
‏שנייה אחת. אל דאגה. ‏-תודה.
‏אני שמחה מאוד ‏שכולכן צופות בווידיאו הזה.
‏זאת אומרת שכבר גיליתן ‏מי האבות הביולוגיים שלכן.
‏לפחות שלושה מהם.
‏שרה, בתי היקרה,
‏את חזקה ועצמאית, הבת שהכי דומה לי.
‏אני מקווה שהמסע הזה קירב ‏אותך ואת אחיותייך יותר מתמיד.
‏אני מקווה שהבנת שמה שהכי חשוב בחיים
‏איננו להיות מספר אחת
‏אלא להיות מוקפת באנשים שזקוקים לך
‏ואוהבים אותך.
‏קלאודיה היפה שלי,
‏אני יודעת שיש לך לב של זהב באמת.
‏היה לך לב כזה מגיל צעיר.
‏אני בטוחה שאחרי כל מה שקרה,
‏הלב שלך יוכל להיות שוב טוב ורך
‏ותקבלי כל אחת מהאחיות שלך כפי שהיא.
‏את תקבלי אפילו את עצמך
‏בלי להתחשב במה שאנשים אחרים יחשבו...
‏או לחכות לבעל...
‏שאפילו לא ראוי לך.
‏סופיה שלי,
‏תמיד היית מורדת כזאת, אמיצה, משוחררת.
‏אף שאת ודאי יודעת שאת לא חיה בעולם
‏שמבין את החופש כמוך.
‏הגיע הזמן שתהיי כנה עם עצמך,
‏ואם את באמת אוהבת מישהי,
‏לכי על זה.
‏להיות אמיצה זה לא רק להיות לבד.
‏זה גם לדעת איך להתחייב לאדם אחר.
‏לבסוף,
‏לוסיה המתוקה שלי,
‏התינוקת המתוקה שלי.
‏את לא יודעת ‏כמה את יחידה ומיוחדת בשבילי.
‏מעולם לא פחדת להיות עצמך...
‏על אף שידעת שאני מרוחקת.
‏אני יודעת שזה פגע בך ואני מצטערת.
‏אני מצטערת מאוד.
‏תסלחי לי.
‏את הבת של אהבתי הגדולה,
‏אהבתי האמיתית.
‏אני אוהבת את ארבעתכן מאוד.
‏אני מקווה שאתן מאושרות כפי שאני הייתי.
‏להתראות, יקירותיי.
‏אני תמיד אהיה בלבכן.
‏אתם צוחקים עליי?
‏איך זה יכול להסתיים כך?
‏ואבא שלי? מי אבא שלי, לעזאזל?
‏זה אתה? ‏-אני? לא.
‏זה אני.
‏מה?
‏אני אבא שלך.
‏אימא שלך ואני נפגשנו לפני 25 שנה.
‏התאהבנו עד טירוף.
‏באמת אהבנו זו את זו,
‏עד כדי כך שנשארנו יחד
‏אפילו אחרי הניתוח שלי.
‏ניתוח?
‏היא עשתה את זה מאהבה.
‏אבל גבר או אישה...
‏אני פה בשבילך, בתי.
‏אבא.
‏אימא.
‏כן?
‏אלחנדרו בא להיפרד.
‏אם לא תלכי עכשיו לאימא שלו... ‏-אבל...
‏את תאבדי אותו לתמיד. לכי להחזיר אותו.
‏הוא באמת אוהב אותך, טיפשה.
‏מה קרה?
‏שרה?
‏-זה בסדר.
‏שרה!
‏תראה, המכונית הגיעה.
‏אל תשכח להתקשר אליי כשתנחת. ‏-בסדר, אימא.
‏בוא הנה. תן לי חיבוק.
‏להתראות, אימא. אני אתקשר משדה התעופה. ‏-בסדר.
‏אלחנדרו!
‏חכה! אל תלך.
‏חכה.
‏אתה לא יכול לנסוע.
‏אתה לא יכול לעזוב.
‏רק רציתי שתבוא אחריי ‏ותעשה מה שעושים בסרטים רומנטיים,
‏שתוותר על הכל למען האהבה, אבל...
‏הבנתי שהחיים הם לא כאלה.
‏בחיים זה שונה.
‏תסלח לי.
‏מה?
‏אני מאוהבת בך.
‏אני רוצה לנסות שוב. אל תלך.
‏אני אוהבת אותך כל כך.
‏אני אוהבת אותך.
‏"אני יודע מתי לצאת
‏ומתי להישאר בפנים
‏מסדר את העניינים
‏אני תופס את מחלק העיתונים
‏אבל דברים לא באמת משתנים
‏אני עומד ברוח
‏אבל אני לעולם לא מנופף לפרידה
‏אבל אני מנסה
‏אני מנסה
‏אין סימן חיים..."
‏היי, אנחליטה. ‏אני שמח מאוד לראות אותך כאן.
‏המתקת את חיי שנים רבות עם הפלאן שלך.
‏אין לך מושג. ‏-טוב, להכין פלאן
‏זה לא הדבר שאני הכי טובה בו.
‏אלוהים שבשמים.
‏"לעולם לא אתפתה ל... ‏-אהבה מודרנית..."
‏היי, דון ז'ואן. ‏בזהירות עם הידיים המשוטטות האלה.
‏את נראית כל כך יפה.
‏אני חושבת שאני חייבת לך התנצלות.
‏תודה שבאת לחתונה שלי.
‏הייתי חייבת להיות השושבינה שלך. ‏תראי כמה אני יפה בחליפה הזאת.
‏אז בגלל זה באת?
‏סליחה. אני לא יודעת ‏למה לא חזרתי לחיי רווקות קודם.
‏כלומר, יש שני בחורים...
‏זה חייב להיות עכשיו, ‏בדיוק כשעשיתי את זה?
‏מה? ‏-חתיכת יהלום!
‏וואו!
‏אני לא מאמינה. ‏-לעזאזל!
‏יש לי משהו בשבילך.
‏רקטת האהבה. ‏-שוב?
‏היי, זה כדי שתהיי שמחה. ‏-תדליקי.
‏קדימה. ‏-תסתירי את זה קצת.
‏"זאת לא באמת עבודה
‏זאת רק היכולת להקסים
‏אני עדיין עומד ברוח
‏אבל לעולם לא מנופף לפרידה
‏אבל אני מנסה
‏אני מנסה
‏לעולם לא אתפתה ל... ‏-אהבה מודרנית
‏הולכת לצדי ‏-אהבה מודרנית
‏חולפת על פניי ‏-אהבה מודרנית
‏מביאה אותי לכנסייה בזמן ‏-כנסייה בזמן
‏מפחידה אותי ‏-כנסייה בזמן
‏דוחפת אותי לבלות ‏-כנסייה בזמן
‏שם את מבטחי באלוהים ובאדם ‏-אלוהים ואדם
‏אין וידויים ‏-אלוהים ואדם
‏אין דת ‏-אלוהים ואדם
‏לא מאמין באהבה מודרנית ‏-אהבה מודרנית
‏הולכת לצדי ‏-אהבה מודרנית
‏חולפת על פניי ‏-אהבה מודרנית
‏מביאה אותי לכנסייה בזמן ‏-כנסייה בזמן
‏מפחידה אותי ‏-כנסייה בזמן
‏דוחפת אותי לבלות ‏-כנסייה בזמן
‏שם את מבטחי באלוהים ואדם ‏-אלוהים ואדם
‏בלי וידויים ‏-אלוהים ואדם
‏אין דת ‏-אלוהים ואדם
‏לא מאמין באהבה מודרנית ‏-אהבה מודרנית
‏אהבה מודרנית
‏הולכת לצדי ‏-אהבה מודרנית
‏אהבה מודרנית
‏חולפת עלי פניי ‏-אהבה מודרנית
‏אהבה מודרנית
‏הולכת לצדי ‏-אהבה מודרנית"
‏עברית: נעמי מאזוז