Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Ja.
Du har helt ret. Jeg skulle selv have fortalt det,
men du ved, at jeg ikke har tid til noget.
Det er meget trist.
Ja. Men om få dage vil det se lysere ud.
Læg nøglerne på bordet, tak.
Farvel.
Ikke mere snak, tak.
Lad os se på jeres ændringer.
Tak, Sara.
Vi har arbejdet med efterårets couture-kollektion,
efter dine retningslinjer, og vi håber, du kan lide den.
EFTERÅR
CLAUDIA: MOR ER GÅET BORT. RING HJEM.
Gå nu.
Ses vi igen?
Jeg kender ikke dit navn.
Jeg hedder Ron.
Kom nu.
Og... jeg hedder Salva.
-Kan I ikke bare gå? -Hvad med et knus?
Så er det nok. Pis af.
Kom så!
Skat.
Jeg var gerne taget med dig.
-Jeg skal til begravelse, ikke fest. -Netop.
Hvad siger din familie, hvis jeg ikke er med?
-Mine søstre ved intet om dig. -Hvad?
Hør her, Maricrúz. Angående det med min mand...
-Ja? -Ikke et ord til mine søstre.
Javel, frue.
Vi siger til dem, at... han er ude at rejse, færdig.
Jeg troede da, at han var ude at rejse.
Han er ude at rejse. Som jeg har sagt. Han er ude at rejse.
Javel, frue.
Uforskammet.
Se, hvem der er her.
Hvem har talt med ham?
Han er en del af familien.
Næsten familie, mener jeg. Det er kun naturligt.
Hvem er de alle sammen?
De er halvonkler eller sådan noget.
Eller noget.
-Hvad? -Mor havde ikke halvonkler.
-Og hvad sker der for g-strengene? -Hvad taler du om?
-Din mors samling af g-strenge. -Hold op.
-Helt ærligt, Claudia. -Men...
-Hvem går med g-streng i en alder af 70? -Sophia Loren.
-Og mor. -Så er det nok. Nok.
Det siger jeg også, men...
Hold op.
Se. Jeg vædder 20 bobs... hende blondinen har g-streng på.
-Ikke? -Jeg er straks tilbage.
Undskyld.
Min dybeste medfølelse.
Hun var vidunderlig.
Vidunderlig.
Tak. Tak, fordi De kom.
Er De mors veninde?
Noget i den stil.
Jamen...
De ser bekendt ud.
De er...
Gå med Dem.
De kan ikke være her...
til min kones begravelse. Gå med Dem.
-Gå med Dem -Far.
Far, far.
Pas godt på ham.
Han får brug for det.
Deres mor kunne ikke få en bedre mand.
Jeg går nu.
Tak.
-Hvem var hun? -Jeg ved det ikke.
Kunne du lide hende?
Jeg kender ingen af mors veninder.
-Gør du? -Nej da.
Du bor i Madrid. Ikke jeg.
Ja, jeg bor i Madrid, men jeg er også meget aktiv socialt.
-Kurser, som jeg er tilmeldt... -Hold op.
Jeg mener... Jeg ved ikke.
Hvor er din mand?
Han flyver.
Flyver?
Ved han det ikke?
Jeg ville ikke gøre ham ked af det, vel?
Hvad mener du? Din mor er død.
-Hvornår gør du ham så ked af det? -Det finder jeg ud af.
Eller er I to timer i Madrid for at arrangere mit liv?
I er ikke så lidt frække.
-Hvem er lebben? -Sneppen?
-Lebben. -Hvad?
Lebben!
Ana. Hej, hvordan går det?
-Jeg hader de gamle sladretanter. -Ignorer dem.
Sofía.
Sofía!
Skiderikker!
-I er nogle skiderikker! -Far!
-I er alle... -Stop det, far!
-Slip mig! Forsvind! -Stop, far!
-Pas på! Stop så! -Ud herfra!
For guds skyld! Stop!
Du godeste, han er bindegal.
Har du det godt?
Undskyld. Undskyld.
-Det gør ikke noget. -Far.
-Jeg er ked af det. -Du skal hvile dig.
-Hvor fik han sablen fra? -Sabel? Det er en kødkniv, Claudia.
-Far er syg. -Han er da i god form.
-Jeg ser til ham. -Claudia. Sara er hos ham, vent.
Er Sara hos ham? I er her ellers aldrig, ingen af jer.
-Jeg ved aldrig, hvor I er. -Er det nu min skyld?
Jeg vil ikke hvile mig.
Kun et øjeblik. En lille lur.
-Bare lidt. -Nej, vi laver en aftale.
Fem minutter.
Bare en lille lur.
Og... så fortsætter vi...
Alejandro?
Hej! Hvad laver du?
-Hvad er der med Alejandro? -Hans serie!
Den er i fjernsynet lige nu. Tænd for det, tak.
Det er ikke dig. Jeg elsker dig.
Jeg vil kun være hos dig...
Sikke en skam.
Han skal giftes med Manuelita...
... og ikke med en anden.
Jeg elsker dig mere end nogen anden. Jeg kan ikke leve uden dig.
Hej.
Går det godt?
Godt.
Er alt godt? Mangler du noget...
-Længe siden. Bor du stadig i New York? -Ja da.
Savner du ikke det her?
-Nej. -Kom nu.
Hvad med et glas vin? Eller skinke.
-Hvad? -Paella hos Casa Rita
-... eller tapas. -Her er fuld af gæster.
Jeg skal ikke på gastronomisk bytur.
Det er fem år siden. Har du intet at sige?
Jeg har intet at sige til dig.
Det var dig, der rejste.
Vil du virkelig tale om dengang lige her?
Du rejste jo!
Jeg ventede i flere måneder. Ingen opkald.
Ingen besøg. Ingen e-mails. Intet.
-Sara... -Bare gå, tak.
-Sara, lad mig... -Så gå dog.
Det er så respektløst.
-Nu igen! Jeg er så stresset. -Det var på tide!
-Hvad skete der? -Jeg blev forsinket.
Vi skulle gøre os klar.
-Så stå tidligere op. -Vi kommer kun ti minutter for sent.
-Tolv. -Hold nu op.
Ingen er mere hysterisk end dig.
Jeg har haft en god morgen, ødelæg den nu ikke.
Vi skal læse mors testamente.
Kunne I for en gangs skyld lade være med at skændes som teenagepiger?
Lad os få det overstået.
Netop. Vi læser testamentet og tager hjem hver for sig.
Advokaten er i nummer 2C, tror jeg. Lad mig se.
De skal vide, at Deres mor var længe om at udfærdige testamentet.
Vi tilbragte mange timer sammen.
Mange timer?
Hvor mange timer?
De skal vide, at Deres mor ønskede, at halvdelen af sin arv
skulle dække Deres fars pleje og behov.
Jamen, det tror jeg, at alle er enige i.
Det er jo godt.
Men hvad med den anden halvdel?
Ja, den anden halvdel...
Det bedste er vel...
at hun siger det.
Hvad sagde du?
Skal vi virkelig se en video nu?
Jeg forstår godt, at det er forvirrende for Dem. Tag det roligt.
Derfor beder jeg om Deres opmærksomhed.
Så er det nemmere at forstå.
Godt. Er det her?
Er De klar?
Ja.
Allerkæreste døtre...
ser I denne video, er jeg ikke længere iblandt jer.
Derfor vil jeg fortælle jer,
... at I er det bedste, der er sket mig.
Det allerbedste.
I har fyldt mig med lykke.
I har givet mig så mange minder og gjort mig så stolt.
Jeg var muligvis ikke den bedste mor i verden.
Men jeg føler mig hel.
Der er kun en ting,
... som jeg altid har båret på.
Og som jeg aldrig turde tilstå.
Det skal ikke med i graven.
Det har nemlig med jer at gøre.
Jeg har altid skjult jeres virkelige herkomst for jer.
Nu vil jeg afsløre, at jeres far,
... Pedro,
ikke er jeres biologiske far.
Hvad sagde hun?
Men følger I mine instruktioner, vil I snart kende jeres sande ophav.
Det er en spøg, ikke sandt?
Det er en dårlig spøg, ikke?
Utroligt. Sikke en fantastisk kvinde.
Forklar venligst, hvad hun mener. Er far ikke vores rigtige far?
Deres mor mener, at jeres far
... ikke er manden, som avlede jer.
For fanden, mor. Det er utroligt.
Deres mor var en besnærende kvinde.
-Ja. -Hvad med far?
Han er steril.
-Hvad? -Godt, det er en heftig spøg.
-Sæt dig. -Ja, god idé.
Deres forældre indgik en aftale.
Naturligvis. Min mor skulle knalde rundt, mens far ventede derhjemme.
Er du sød at tale pænt om din mor? Hun er lige der.
-Det er... -Hvad skal jeg sige?
-Er jeg respektløs? -Gider I to stoppe?
Er l søde at dæmpe jer?
En ting er sikker: Vi kan takke vores afdøde mor.
-Du har ret. -Ja.
Alle sagde: "Bare et kort besøg. Vi ordner arven og tager hjem igen."
Skønt.
Hvorfor benyttede de ikke kunstig befrugtning?
Det var en anden tid. Det var ikke så normalt som i dag.
De forsøgte to gange.
Hvem er så vores far?
Vores biologiske far.
Det er netop sagen.
Altså...
I har muligvis ikke den samme biologiske far.
Øjeblik, hvis De prøver at fortælle os, at vores mor var løs på tråden,
tror jeg, vi har forstået. Ikke sandt?
Jeg forstår godt, at dette ikke er rart.
Deres mor ønskede, at De hver især skulle finde Deres far.
Godt så, det er alt sammen meget morsomt,
men hvad med arven? Hvad sagde hun?
Jeg kan kun afsløre, hvad I hver især er betænkt med,
når spørgsmålet om faderskab er løst.
Som en konkurrence eller noget i den stil.
Det er sgu utroligt.
Hun manipulerer os selv efter sin død.
-Storartet. -Har jeg forstået det ret?
Vi skal på skattejagt for at finde vores far.
-Har jeg ret? -Helt ret.
Jeg forstår Dem.
Men Deres mor ønskede
at sikre sig, at De efter så lang tids adskillelse
endelig ville tilbringe nogen tid sammen.
Det er sgu storartet.
-Fantastisk. -Det lyder som en plan.
Rør mig ikke, tak.
Ved De, hvor vi skal starte?
Der står her, at vi skal starte med en Pablo.
Pablo. Gad vide, hvem han er?
Jeg deltager ikke i det lort.
-Mor understregede... -Hun var ligeglad med mig.
Hun er også ligeglad nu.
Deltager du ikke, arver ingen af os, Lucía.
Penge flytter bjerge!
Hvad med far?
Hvad siger vi til far om skattejagten?
Nej, vi siger intet til far. Han er forvirret nok, som det er.
Hej, piger! Har I set jeres mor?
Far.
Jeg kan ikke finde mine ternede bukser.
Jeg skal bruge dem. Bare de er i strygebunken, ellers...
-Vi finder dem til dig. -Gør I?
-Ja. -Jeg skal bede jer om noget vigtigt.
Alejandros serie starter i dag.
Jeg vil klæde mig elegant, majestætisk.
-Vi finder dem. I orden? -Ja?
Ja, men jeg har det frygteligt.
For mig er han vores far.
Hvor meget vi end søger ny sperm.
Naturligvis, men den nye sperm kan få os til at forstå,
hvorfor vi er så forskellige.
Bare jeg kunne forstå, hvorfor jeg ikke hører til her.
Så hvad gør vi? Søger vi eller ej?
Lad os se.
-Her? -Ja.
Nummer tre, ikke?
-Skal vi gå ind? -Kom.
En kunstner.
Godt så...
Hallo?
Hold da kæft!
Er her nogen?
Hallo?
Ja! Jeg kommer!
Øjeblik, tak.
Jeg havde knaldet ham.
-Han kunne være din far. -Og?
-Han kunne være mors søn. -Var han til begravelsen?
Det må I undskylde. Når inspirationen rammer...
Jeg var ved at male min krop.
Hvad er bedre til udforskning? Det er essensen af malerkunst.
Hej, hej og hej.
Og hej!
Jeg hedder Pablo.
-Hej. -Sofía.
Lucía.
-Pablo. -Sara.
-Jeg smitter af. -Godt så...
-Pablo. -Clau... Claudia.
Hyggeligt.
Jeg vil først undskylde,
at jeg ikke præsenterede mig til begravelsen.
Jeg har det ikke godt med døden.
-Jeg går i baglås. -Kender du os?
Naturligvis. Så smukke som I er, kan I kun være Carmens døtre.
Og det gør mig så glad, at I har valgt at besøge mig.
Meget glad.
For jeres mor ville aldrig lade mig møde jer.
Af respekt for jeres far.
Men ikke mere?
Må jeg måske bede om et glas vin?
Du vin. Bien sûr.
Vin er livet. Følg med.
Han taler fransk.
Javel?
-I guder... -Vildt, ikke?
Har I set det?
Det er en skede.
Lidt stor i det, ikke?
Det er en kusse. En kusse.
Ja, men den ser noget stor ud.
Blå skeder?
Der kan man se.
Jeg er vild med dette kaos.
Hold da op.
Voila! Du vin.
Merci.
Skal De ikke...?
Jeg drikker af flasken.
- Salut. -Skål.
Godt, hvad angår jeres mor. Ja, vi mødtes på et museum.
Jeg var kunststuderende. Hun fascinerede mig.
Jeg fulgte efter hende og bad om lov til at tegne hende.
Undskyld. Til et portræt som dem, du plejer at lave, ikke sandt?
-Ja da. -Det tænkte jeg nok.
Åh, Carmen...
Carmen, ma chéri...
Jeres mor var et væsen af lys.
En ren sjæl.
Jeg kan stadig se os ligge lige der.
Nøgne. Vi talte om det gode, det onde og kunst i timevis.
Jeg var ganske vist meget yngre, men jeg mente,
at elskov i en moden kvindes arme hørte med til en kunstners dannelse.
Er den nøgne kvinde derhjemme mor?
-Netop. Du har et skarpt blik. -Jeg har altid kunnet lide det.
Kvinder.
Nøgne kvinder. Altså min søster kan også lide dem påklædte.
Jeg mener, hun er...
-Og hvad så, Claudia? -Intet.
Kun interessante mennesker kan se igennem den slags trivialiteter.
De ved, elskov er vigtigere end sex. Køn er ligegyldigt.
Det vigtige er huden. Hud mod hud, ikke sandt?
Uden at føle skyld. Jomfruelige som nyfødte.
Min søster tror, vi er skabt af ler.
Du godeste, nej! Det ville være tomt.
Jeg udforsker for eksempel kosmos gennem den menneskelige form.
Især kvindekroppen, dens mest perfekte værk.
Jeg finder balance i en kvindes former.
-Også jeg, men i en mandekrop. -Godt, godt.
Undskyld jeg afbryder, det er ellers interessant.
Kunsten, universet... Ja.
Vi søger vores far.
-En af dem. -Ja.
Med alt det, der er sket med mor, de spor hun lagde ud til os,
tænkte vi, at du kunne være en af vores fædre.
Du kunne have formeret dig med vores mor.
Ved at knalde.
Altså vi formerer os ved at knalde.
Jeg tror ikke på videnskaben. Jeg tror på livet.
Jeg ved, at jeg er sat i verden for at dele ud af min kunst, af mig selv.
Jeg har meget
... så meget at give.
-Fantastisk. -Hvor dybt.
-Maler du også? -Nej, ikke mig. Hun gør.
Ja. Jeg er også kunstmaler.
Jamen så ved du, hvad jeg taler om.
Eftersom du havde en datter, tænkte du så aldrig på...
at tage dig af hende?
Slet ikke, jeg har aldrig set mig selv med børn.
Kunne du ikke bare fortælle, hvem af os fire du er far til?
-Ved I det ikke selv? -Nej. Hvad?
-Det er faktisk derfor, vi er her. -Åh, Carmen. Henrivende.
-Hun får mig stadig til at grine. -Det er sgu ikke morsomt for os.
Nej, naturligvis ikke.
Hvis du får vores fødselsdatoer og regner på det,
finder vi måske frem til...
Nej, så enkelt er det ikke. Jeg var sammen med jeres mor i mange år.
I blev alle fire født i det tidsrum. Det betyder, at...
Jeg kan være far til alle fire....
eller ingen.
-Så må vi vel udføre en dna-test. -Ja, med tanke på...
Nej, jeg har sagt, at jeg ikke tror på videnskaben.
Basta. Hør her:
Jeg reducerer ikke mig selv og min originalitet til en laboratorieprøve.
Min krop er et kunstværk, et tempel. Jeg ofrer ikke min livsnerve.
Kan du så forklare os, hvordan vi løser det her?
-Ja. -Lad os gå.
-Hvis du insisterer. -Han er et "tempel".
Vi kan intet gøre.
-Utroligt. -Godt så.
-Lad mig se på jer. -Hvad?
-Se hvordan på os? -Jeg er jo maler. Lad mig se godt på jer.
Jeg ser ting, som andre ikke ser.
-Hold op... -Lad mig nu...
-Nej. -Nej?
Farvel.
-Du. -Det er ikke en skønhedskonkurrence.
Stå stille.
Du har det samme lys som din mor. Det stråler som et fyrtårn.
Seriøst?
Ja da. Det siger mere om dig end nogen dna-prøve.
Hør, du kan narre alle andre piger end mig.
-Kom, vi går. -Vent lidt!
Du kan sgu male din far!
-Jeg vil male dig! -Nej.
-Rend mig i røven! -Det gider vi ikke. Kom.
Vent lidt!
Hold da op, sikke en idiot.
Jeg tilbyder dig udødelighed!
-Hvor længe har du drukket? -Hvad?
Du holder altid et frisk glas vin.
Altså...
Det er da ikke så underligt lige nu.
Hvad med din mand?
Hvad?
Ved Raúl det med mor? Har du fortalt ham det?
Selvfølgelig. Jeg har da fortalt ham det.
Og?
Du ved. Han er...
helt rystet, da...
altså, han elskede mor så højt.
-Han er ked af det. Knust. -Javel.
Jeg har tænkt over det, piger. Jeg er bedøvende ligeglad med mors sexliv.
-Sådan er det. -Du hørte hr. Luis.
-Mor vil have os til... -Hør her.
Beklager, men det rager mig, hvad mor ønskede.
Vi kan ikke gå og tigge om bede om et faderskab, som om vi var...
Hvad ved jeg.
Vi kan ringe og sige, at vi fragår arven.
-Færdig. -Nej, nej. Har jeg sagt det?
Godt. Du ved vel, at uden en far er der ingen arv.
Ring, og sig, at vi giver op.
Fint, så gør det. Ring til ham. Jeg er ligeglad.
-Jeg stopper jer ikke. -Men det gør jeg.
-Gør du? -Har du skiftet mening?
Vil du nu pludselig gå videre med det?
Jeg synes det er dumt.
Mor griner ad os, selvom hun er død.
Men jeg vil vide, hvem min far er. Og vi er snart færdige.
Godt.
Lad os stemme om det. Det er kun rimeligt.
-Godt. -God idé.
Hvem vil gå videre?
Godt. Det står lige.
Jeg er enig med dig, okay?
Men vi bør gøre, som mor siger.
-Sådan. Tre. Der er flertal. -Der er flertal.
Godt. Lad os se, hvilken far vi skal møde i morgen.
RAÚL ÆGTEMAND
-Det ringer på døren. -Ja. Jeg skulle lige til at...
Hej, Don Juan!
-Kom ind. -Tak.
-Hej. -Jeg går. Jeg skal noget.
Vi ses i morgen.
Alejandro, jeg... Jeg ved ikke, om det er godt.
Nej, de er til din far.
Også det her.
Godt så.
De skal i vand.
Godt. Lad os...
gå om bord i flanen.
Javel.
-Sarita... -Nej. Hvor ofte kommer du her?
Tja, helt præcist...
Når han vil. Det er hans hjem.
Nu vi er her, behøver han måske ikke komme.
Hvad mener du? Det er den bedste flan, jeg nogensinde har smagt.
Ja, men vi kan spørge, hvor den er fra.
Min mor har lavet den.
Hør, så må din mor komme på besøg,
så vi kan prøvesmage hendes formidable flan.
Hvad synes du, Sara?
Far...
Alejandro og jeg er ikke længere sammen, ved du.
Vi kan jo bede hans mor om opskriften.
-Ikke? -Jo da.
Ja, du forlod jo din elskede og flyttede til USA.
Du forlod også din familie. Du flyttede endda til et sted,
hvor der ikke er andet end hamburgere og livreddere i grimme, røde badedragter.
Jeg har ikke forladt nogen.
Jeg tog til USA for at opfylde en drøm.
En drøm?
Hvad hjælper drømme...
når du er alene?
Spørg din mor.
Mor forlod dig aldrig.
Din mor forlod mig...
Hun forlod mig for længe siden.
Hun kasserede mig.
Som en gammel sko.
Så er vi to.
Lad mig give dig et råd.
Tag ved lære af din mors fejl.
Giv ikke slip på
... den, som elsker dig.
Og nu skal vi spise autentisk flan.
Ægte flan.
Smager den?
BLOMSTER- OG TEBUTIK
Hej.
Du er den yngste af Carmens døtre, ikke?
-Ja. -Lucía.
-De kom til begravelsen. -Ja.
Jeg hedder Inés.
-Rart at møde Dem. -Bare sig du.
Din mor og jeg var meget gode veninder.
-Var I det? -Ja.
Siden hun flyttede hertil.
-Det er jo mere end 30 år siden. -Nemlig.
Tredive år.
Godt. Hvad skal du have?
To kopper cortado og to espresso til at tage med.
Så gerne.
-Tænk, at vi ikke har mødt hinanden før. -Du var for lille.
Jeg beklager det med min far forleden.
Det er bare...
Han er ved at miste forstanden.
Tag det roligt. Jeg kender din far.
Han er et fantastisk menneske.
Det var ikke nemt for ham...
at dele hende med så mange andre.
Hvad ved du om det?
Altså, jeg...
Vil du ikke svare?
Det var din mors vilje.
Hendes døtre skulle selv opdage deres herkomst.
-Jep. -Nej tak. Jeg giver.
Nej, nej, tag dem.
Når du kommer igen, kan du betale. Så ses vi igen.
Vil du have en cookie?
-Nej. -En brownie?
Nej.
-Det er virkelig en fornøjelse. -Godt.
Jamen, så tak.
Farvel, Lucía.
Åh, Carmen.
Tror I, at mor kørte så langt for et knald?
Behøver vi tale om mor, som om hun var en skøge?
-Hun var en skøge. -Hold op.
-Hvad er dit problem med sex, Claudia? -Mig? Jeg har slet ingen problemer.
Hvornår har du da sidst fået noget?
Så er det godt. Hvad rager det dig, hvad jeg laver med min mand?
Nej, jeg er ligeglad. Men ved du hvad?
Du kritiserer jo altid Lucías og mine forhold.
I må forstå, at opdagelsen af, at ens mor var pornostjerne,
-... er rystende. -Pornostjerne?
Pornostjerne? Mor var et helt normalt menneske.
-Hun var ødsel med sin krop... -Ødsel ja, men normal...
Hvornår knaldede du sidst med Raúl?
-Men... Skal jeg svare på det? -Ja!
Det er ikke ydmygende. Han er din mand. Sex er naturligt.
Selvfølgelig er det dét, men... For et par dage siden.
-Hvor mange? -Men...
Et par uger.
-Eller to måneder? -Ja. Det lyder mere rigtigt.
-Fem måneder. -Fem måneder!
-Hvad? -Det er tydeligt.
-Hvad er tydeligt? -At I har problemer.
Det er helt tydeligt. Bare rolig, vi spørger ikke,
-... hvornår I sidste knaldede før det. -Nej.
-Al den Instagram er ikke sundt. -Ville I kun køre i samme bil,
så I kunne angribe mig?
-Så I kan træde i mit lorteliv. -Hvad? Nej.
-Nej. Hallo! -Nej. Undskyld mig.
Mit liv er noget lort, okay?
Men hør lige her. I det mindste
... behøver jeg ikke at gå i seng med den første den bedste
for at styrke min selvtillid.
Eller være sammen med en ny pige hver nat, fordi jeg ikke tør binde mig.
Jeg behøver heller ikke arbejde som en besat,
fordi jeg stadig elsker min ekskæreste,
og min stolthed forbyder mig at tilgive ham.
Så ja, mit liv er noget lort. Men ikke mere end dit, dit og dit.
Jeg har virkelig lyst til at slå jer.
Du har aldrig talt sådan før. Skønt!
-Jeg er ikke forelsket i Alejandro. -Nej da.
-Jeg har ikke svært ved at binde mig. -Nej, nej.
Jeg har aldrig mødt dine kærester.
Det er i orden, skat. Vi har hver især vores eget lort.
Det er helt i orden.
Godt, jeg har et forslag. Lad os ryge en fredspibe.
Hvilken fredspibe?
-Jeg ryger ikke. -I mors ånd, ikke?
Kom nu.
-Jeg sætter musik på. -Hvad er det?
-Det er en raket, tumpe. -Nej, hvad er det?
-Det er pot. -Det er pot.
Altså...
-Kom så! -Kom nu! Kom nu!
Jeg bliver jo kvalt!
Der er evigheder siden, jeg har røget.
Jeg er ikke som dem
Jeg er ingen andres Jeg tilhører ingen
Det rager ingen hvad jeg gør
Det rager ingen hvad jeg siger
Jeg er den jeg er Sådan vil jeg altid være
Jeg forandrer mig aldrig
Se, hun kan lidt det!
-Hvad? -Det rager ingen hvad jeg gør
Det rager ingen hvad jeg siger
Jeg er den jeg er Sådan vil jeg altid være
Jeg forandrer mig aldrig
Det er muligvis min skyld For ikke at følge normen
Det er for sent at ændre mig nu
Jeg står ved mine meninger
Jeg står fast
Hvad var det nu, manden hed?
Jeg er fader Díaz.
Det glæder mig, at I besøger mig.
I ved vel, at jeres mor nægtede at lade mig se nogen af jer.
Ja, vi ved da lidt.
Det er en velsignelse at møde jer.
Jeg har bedt til, at denne dag kom.
Jeg har også bedt Gud om at holde øje med jer.
Fader, jeg troede ikke, at sådan nogle som jer måtte...
-Nej, hun mener... -... gøre det.
Vi forventede bare ikke, at De ville være...
-Munk, ikke sandt? -Netop.
-Denne vej. -Og blind. En blind munk.
Blinde gør det også, ved du.
Han hører altså ret godt.
Jeg husker hende stadig.
Hendes former...
Hendes smil...
Hendes yndefulde bevægelser.
-De taler vist udenom, fader. -Ja.
-Husk, vi prøver at finde vores far. -En af dem.
-Ja. -Nå ja. Tilgiv mig.
Sagen er...
da jeg bedyrede hende min kærlighed, gav hun mig ikke en lussing,
men tilbød i stedet at gå i seng med mig.
Det er bare så overvældende.
-Jeg troede, jeg var løs på tråden. -Også jeg.
Det skete én gang, men...
det var nok til hendes behov.
Et par måneder senere skrev hun og takkede mig for mit bidrag.
Jeg havde dog afgivet mit løfte, og kunne ikke trække mig ud.
Ja, trække sig ud?
Vi forstår, at det var en meget vigtig hændelse for Dem.
-Så husker De vel datoen? -Ja, den glemmer jeg ikke.
Det var den 2. april 1985.
Vi elskede fra kl. 6.55 til kl. 6.60.
-Altså kl. 7. -Det er Sofía.
-Fader... -Min datter!
-Nej... -Min datter.
-Nej, hun er Deres datter. Undskyld. -Nå. Min datter!
-Det er ikke mig. -Det er hende.
Min datter.
Lad mig...
Jeg har altid forestillet mig, at du var så smuk.
Lad mig give dig et knus.
Min datter.
-Min datter! -Det er jointen.
-Det er vist ikke en god idé. -Hvad? Det er kun passende.
-Hun ved, hvem hendes far er. -Ja.
Den mand er frastødende, men hun er nødt til at gøre det, færdig.
Så siger du det.
Gør jeg?
-Hej. -Hey!
Endelig.
Jeg troede ikke, du ville tale med mig.
Marta...
Hør her...
Jeg ved, at du...
forventer noget, som jeg ikke...
Nej, det er min skyld.
Hvorfor siger du det?
Fordi jeg forventer noget.
Lige som jeg tror, at det fører nogen vegne...
... forsvinder du.
Og jeg hører intet fra dig.
Marta...
Du aner ikke, hvor hårdt det er.
Jeg er her ikke for evigt.
Nej.
Vi tales ved i morgen.
Javel.
Hej.
Hey.
Hvordan går det?
Godt spørgsmål.
-Jeg troede, det ville være anderledes. -Ja.
Jeg er lesbisk. Ateist.
Og min far er præst.
-Det lyder som en joke. -Ja, det gør.
I det mindste kender du din far.
Ikke?
Sig det nu.
-Hvad sker der? -Vi har såmænd brug for dig.
Hjælp os. Pablo er ikke din far, så kun du kan gøre det.
Besøg ham, og få fat på hans dna.
I hørte ham. Han vil ikke deltage.
Nej. Men vi lagde mærke til, at...
-Ja. -... han godt kunne lide dig.
-Lige præcis. -Vi tænkte, at du kunne besøge ham.
Ja, og så kunne du få en af hans negle.
Eller et lille hår.
-Ja, et hår. -Det kunne være...
En tyggegummiklat med hans spyt ville være fint.
-En lille ting. -Det ville gå genetisk talt.
-I tager pis på mig. -Nej.
Det ville være nemt for dig at stå model for ham og få et hår.
Ikke andet.
Så fortsætter vi med resten.
Du kan jo få et gratis maleri. Tænk på det.
Jeg har mine egne malerier.
Har I set hans malerier? Nøgenbilleder.
Ja, men du er så frisindet. Det har du det fint med.
Ja, jeg er. Men skal jeg smide tøjet foran en af jeres fædre?
-Det rører ikke mig. -Heller ikke mig.
-Nej. -Slet ikke.
Det ville ikke genere mig, hvis du klædte dig af foran min potentielle far.
Det er sagen uvedkommende.
Sagen er, at I ikke er rigtigt kloge.
Kom nu, Sofía. Svaret ligger i hans dna.
Du skal også tænke på, at vi får det overstået.
Eller noget. Kom nu.
Gør det for os.
Kom nu.
Godt.
Ikke alt blev smidt over bord.
Hvad mener du, Claudia?
Mor gik ikke kun i seng med hippier og præster.
Det håber jeg ikke.
Ham her har stil, siger jeg bare.
-Det ved vi ikke. Vi kender ham ikke. -Man kan lugte den slags.
-Hej. -Goddag.
Vi har en aftale med hr. Víctor...
-Nozal. -Víctor Nozal.
-Jeg giver besked. -Godt.
-Det er 7. etage. -Mange tak.
Carrara-marmor. Imponerende.
Hej. Er De Víctor?
-Det er mig. -Hej.
-En fornøjelse. -I lige måde.
-Hej. -Denne vej.
Vi går ind på mit kontor.
Det er en pragtfuld bygning.
Ja, det var mit første projekt som arkitekt.
Jeg benyttede de arkitekturstrømninger, som havde påvirket mig som studerende.
Fantastisk.
Tag plads. Vil I have noget at drikke?
-Nej. -Ja.
Jeg er vild med den Cabernet Sauvignon, du har der.
Godt.
Jeres mor...
Hun var fra en anden verden. Jeg friede mange gange,
... men hun ville aldrig forlade Pedro.
Jeg forstod ikke, hvordan hun kunne være så hed...
og så gå tilbage til ham.
Vær venlig at spare os for detaljerne. Tak.
Tja, ægteskabet er overvurderet,
og ærlighed har trange kår i denne verden.
Har De det godt, Víctor?
I kom for at høre sandheden,
... og her står jeg og lyver.
Hold nu kæft.
Mit kontor. Mit jakkesæt. Intet af det er mit.
Ikke engang mine sko.
De er vel Víctor? De var vores mors elsker.
Ja, men jeg har ikke tegnet denne bygning.
Jeg er bare
... opsynsmand.
Jeg gør rent her i weekenden.
Tror De, vi er i humør til dette?
Min datter skulle ikke
... vide, at jeg er en fiasko.
En mand, som har mistet alt til spil og druk.
Siger De, at De er hjemløs?
Kan De huske, hvilke datoer De var sammen med vores mor?
Vores forhold varede i flere år, men ikke uafbrudt.
Så vi kan alle være Deres datter.
Nej, ikke alle.
Kun hende
... som fik min mors navn.
Hvad hed Deres mor så?
Claudia.
Det er mig.
Jeg hedder Claudia.
Min datter.
Det er et skønt atelier.
Vidunderligt.
Ja.
Og skønt, at jeg ikke er din far.
Lægger du dig ikke ned. Helt udstrakt.
Det er mere elegant.
Naturligvis. Jeg er ikke vant til det her.
-Jeg maler jo normalt. -Naturligvis.
Det er også svært at posere.
-Vil du tage hatten af? -Nå, ja.
Undskyld. Undskyld...
Se.
Hold da op.
Ved du hvad? Jeg er usikker på det her. Kan du ikke lige hjælpe mig?
Jo, naturligvis.
Det her virker, selvom det føles lidt ubekvemt. Frem med hoften.
-Godt. -Og stræk benet lidt.
Måske hjælper det på det.
-Puderne er nok også i vejen. -Ja.
Dine fødder.
-Måske... -Dér.
Vi lægger dem sådan her.
Var det bedre?
Det må du undskylde. Men bare at være her...
Jeg kan mærke en forbindelse til min mor. Et minde om hende...
Tilgiv mig.
Hvor åndssvagt.
Giver du et knus?
Hvis det er i orden.
Vil du have et knus?
Nej, det er lige meget. Undskyld.
Det gør jeg da gerne. Du skal bare føle dig godt tilpas.
Godt. Undskyld.
Lad os se.
Ja.
Undskyld! Hvad skete der?
-Jeg ved ikke... -Min ring!
-Undskyld. -Det går nok.
Jeg har det meget bedre. Nu slapper jeg mere af. Tak.
Jeg forstår dig.
Jeg er også rørt.
Jeg er rørt over at male din mor. Og nu dig.
Claudia.
Hej.
-Sover du her? -Det tror jeg.
Du har intet at skamme dig over.
Nej...
Der sker meget på så kort tid.
-Jeg løj over for min far. -Teknisk set var det mig, ikke dig.
Ja, men jeg kunne ikke...
Jeg ved ikke.
Så er du forberedt.
Ikke sandt?
-Hvil dig. -Tak.
-Godnat. -Godnat.
Og held og lykke i morgen.
Gider du falde ned?
Hvordan kan du være så fattet? Helt ærligt.
-Han er enten din eller min far. -Det vil prøven jo vise os.
TENDHALS KLINIK KLINISK LABORATORIUM
-Hej. -Hej.
Vi skal hente disse resultater.
Tak.
Hallo?
Det er sjovt.
-Du er skør. -Nej.
-Undskyld. -Jeg vil male dig igen.
Sofía?
Sara!
-Hvad gør du her? -Har du knaldet med min far?
Min pige!
Sara, jeg...
Sara!
-Lad mig være. -Hør her, tag det nu roligt.
Det betyder ikke noget.
Det rager mig, hvem du knalder.
Uanset hvor frisindet du er, er jeg totalt ligeglad.
Sara. Hør nu her. Det var bare et eventyr.
Som du forhåbentlig nød.
For mig betyder det virkelig meget.
Kom nu, vær ikke vred.
Du vidste, han var en af vores fædre, men du var ligeglad.
Man kan ikke gøre alt her i livet.
Dem som elsker
Kender faren for smerte ganske godt
MIT LIV UDEN HENDE
Dem som forsøger
At være noget som de ikke er
Mister sig selv
For ikke
At finde sig selv igen
SKILSMISSEBEGÆRING
Vi er for stolte
Til at acceptere
Livets gang
Og derfor
Derfor skjuler vi os
For ikke
At finde os selv igen
Selvom vi ikke giver op
Ikke giver op
Må jeg sætte mig?
Hvad gør du her, Alejandro?
Jeg kunne jo sige, at jeg går tur med hunden.
Eller at jeg altid køber min avis her.
Men stedet minder mig om dig.
Jeg ved, hvad du gennemgår.
Nej, det gør du ikke.
Du aner det ikke.
Det ved du ikke.
Jeg skal fortælle dig noget.
Jeg rejser i morgen.
Jeg skal starte på ny langt væk.
Ellers glemmer jeg dig ikke.
Det var en fejl. Jeg skulle have taget flyet med dig.
Jeg kan ikke gøre det om igen.
Sara...
Du vil altid være kvinden i mit liv.
Jeg er ked af det.
Goddag.
Jeg skal besøge Víctor.
Opsynsmanden?
-Opsynsmanden, ja. -På 7. etage.
Víctor. Víctor.
Hallo.
Sikke en overraskelse.
Hvad gør du her? Og dine søstre?
Nej, det er kun mig.
Er alt vel?
Kan jeg gøre noget for dig?
Hør her...
-I går... -I går var en uforglemmelig dag.
En drøm gik i opfyldelse.
Jeg mødte min datter, Claudia.
Åh, undskyld.
Undskyld. Det var det, jeg ville tale om.
Claudia fra i går...
er ikke Claudia.
Det var Sara, min søster.
Jeg hedder Claudia.
Hvad? Jeg forstår det ikke. Hvad?
Det er bare... Vi kom ind i denne vidunderlige bygning
med et super flot kontor...
men så busede du ud med det.
Jeg kan være så dum nogle gange. Og jeg fik et chok.
Jeg ville sige undskyld.
Det er altså dig?
Claudia?
Min datter?
Der er intet at undskylde.
Jeg forstår dig godt.
-Jeg er ikke den far, du havde håbet på. -Nej.
Muligvis
... havde jeg forventet en anden slags mand,
men du kan være vis på, at du er den far, jeg har brug for lige nu.
Min pige.
Giv mig et knus.
Lucía.
Er alt vel?
-Ja. -Du er jo iskold.
Kom, jeg laver kaffe.
Hvad laver du her så tidligt?
-Selvfølgelig elskede hun dig. -Nej.
Hun tog sig heller ikke af mig.
Ikke engang da hun to afsked. Slet ikke.
-Det må du ikke sige. -Det passer.
Mine søstre kender deres biologiske fædre.
Hvad med mig?
Jeg forstår ikke. Hvorfor?
Jeg ved ikke... Har jeg ingen far?
Er jeg adopteret? Hvad sker der?
Du må ikke give op, du er tæt på.
Livet kan være svært. Jeg har heller ikke haft det nemt.
Jeg har grædt meget. Så meget.
Et hav af tårer.
Jeg har kæmpet for min lykke.
Du skal gå til advokaten igen.
Hvad?
Ring til dine søstre.
Der er noget, din mor ikke har fortalt.
Det vigtigste for dig.
Hvad mener du?
Lad mig gå med dig.
Lucía...
Vent og se. Stol på mig.
-Godmorgen. -Godt. Godmorgen.
Sæt jer ned.
Det må vi hellere. Mor er så uforudsigelig.
Det glæder mig, at I fandt, hvad I søgte.
-Kan vi gå til sagen, tak? -Jeg forstår, at ikke alt er gået...
-Gider De afspille den skide video? -Ja.
-Øjeblik. Tag det roligt. -Tak.
Det glæder mig, at I ser denne video.
Det betyder, at I alle har fundet jeres biologiske fædre.
Altså tre af jer.
Sara, min elskede datter...
Du er stærk og selvstændig. Den, som ligner mig mest.
Jeg håber, at dette har bragt jer tættere sammen.
Jeg håber også, at du har indset, at det vigtigste i livet
ikke er at være nummer et,
men at være omringet af alle dem, som har brug for dig
og elsker dig.
Min dejlige Claudia...
Jeg ved, at du har et hjerte af guld.
Det havde du allerede som lille.
Jeg er sikker på, at du efter alt dette
vil kunne genvinde dit bløde hjerte,
og at du vil acceptere dine søstre, som de er.
Du skal også acceptere dig selv,
uden altid at tænke på, hvad de andre tænker
... eller vente på en mand,
som ikke fortjener dig.
Min egen Sofía.
Du var altid så rebelsk, så modig og fri.
Selvom du må forstå, at du lever i en verden,
som forstår frihed anderledes, end du udlever den.
Det er på tide, du er ærlig over for dig selv.
Hvis nogen betyder noget for dig,
... så hold på dem.
Man er ikke kun modig alene.
Man skal også kunne binde sig.
Og endelig
... min søde Lucía.
Min søde, lille pige.
Du aner ikke, hvor speciel, hvor enestående du er for mig.
Du har altid været dig selv.
Selvom du mærkede min distance.
Jeg ved, det sårede dig. Jeg er ked af det.
Jeg er så ked af det.
Tilgiv mig.
Du er datter af min store kærlighed.
Min sande kærlighed.
Jeg elsker jer alle fire så højt.
Jeg håber, at I er lige så lykkelige som jeg.
Farvel, elskede døtre.
I vil altid have mig i jeres hjerter.
Er det en spøg?
Slutter den bare sådan?
Og min far? Hvem fanden er min far?
-Er det dig? -Mig? Nej.
Det er mig.
Hvad?
Jeg er din far.
Jeg mødte din mor for 25 år siden.
Vi blev vanvittigt forelskede.
Vi elskede hinanden højt.
Så meget, at vi blev sammen
... efter operationen.
Operationen?
Hun gjorde det af kærlighed.
Men mand eller kvinde
... er jer der, min datter.
Far.
Mor.
Hallo?
Alejandro kom for at tage afsked.
-Tager du ikke hjem til hans mor... Men...
... mister du ham for evigt. Få ham nu tilbage.
Han elsker dig, dit fjols.
Hvad sker der?
Sara.
-Sara. -Lad mig være.
Sara!
Så er bilen kommet.
-Husk at ringe, når du lander. -Ja, mor.
Kom, giv mig et knus.
-Farvel. Jeg ringer fra lufthavnen. -Godt.
Alejandro!
Vent! Du må ikke køre.
Vent!
Du må ikke køre.
Du må ikke rejse væk.
Jeg ville bare have, at du kom efter mig, som de gør på film.
At give alt for kærligheden, men...
Men sådan er livet ikke.
Det er anderledes.
Tilgiv mig.
Hvad?
Jeg er forelsket i dig.
Jeg vil prøve igen. Bliv her. Jeg elsker dig så højt.
Jeg elsker dig!
Hej, Angelita. Jeg er så glad for at se dig.
Du har forsødet min tilværelse i så mange år med din flan.
-Du skulle bare vide. -Altså flan...
er ikke det, jeg er bedst til.
Du godeste.
Du, Don Juan! Dine hænder er overalt.
Hvor ser du smuk ud.
Jeg vil sige undskyld.
Tak, fordi du kom i dag.
Jeg skulle jo være din brudepige. Se mit jakkesæt.
Var det, derfor du kom?
Undskyld. Hvorfor er jeg ikke blevet single noget før?
Der er to mænd...
Jeg skulle absolut kaste mig ud i det nu.
-Hvad? -Det er jo en kampesten!
Hold da op!
-Det er løgn! -Hold kæft!
Jeg har en gave til dig.
-Kærlighedsraketten. -Igen?
-Det er for at gøre dig glad. -Tænd den.
-Kom nu. -Vær nu lidt diskret.
Tekster af: Dorte Langberg