Gwen?
Olemme kotona.
Onko hän hereillä? – Nukahtaa pian.
Haisee tosi pahalle. – Vaihdan vaipan.
Noin.
Näin...
Siinä.
Kamala haju. – Hän ei voi sille mitään.
Pitäisitkö häntä hetken?
Kuka on pikku haisulini?
Anteeksi, että toin sinut tähän maailmaan, jotta voit kuolla.
Hei. Tiedän...
Tiedän.
Keripukki.
Keripukki?
Gwen? Gwen!
Perhana, Gwen! – Lopeta, isä.
Älä koske, ääliö. – Palaa paikallesi.
Menen ylös ja haukun sinut äidillesi.
Ei ole yläkertaa. – Gwen, tule alas!
Hiljaa, isä. – Sanoin...
Tämä on lentokone.
Ei ole yläkertaa. Äiti ei ole täällä.
Tiedän, että tämä on lentokone!
Älä koske, paskiainen. – Hyvä on.
Pitää päästä kuselle. – Mennään.
Ei! Tännepäin.
Tuolla edessä.
Anteeksi. – Missä?
Isä? Ei!
Isä...
Jestas. Anteeksi.
Anteeksi.
Odota, isä. Näin...
Ihan liikaa ihmisiä. – Onko hän kunnossa?
Anteeksi. Hän on...
Hän on kunnossa. Ei hätää. – Hyvä on.
Perhana.
Onko kaikki hyvin, isä?
Hitto.
Sinisorsia. Pari mustaa.
Tulossa.
Haluatko kokeilla?
Sormi liipaisinlukolle.
Kun ne tulevat, tähtää ja ammu.
Onko selvä? – Joo.
Sieltä ne tulevat. Odota...
Osuin! – Perhana.
Ammuit sen!
Mitä hittoa sinä teet? – Osuin, isä!
Hittolainen.
Tule tänne.
Äitisi tappaa minut.
Missä olitte? Olin huolissani.
Hänet piti kuivattaa.
Kuivattaa? Hän on umpijäässä.
Anna se, John. – Minun sorsani.
Hän ampui sen. – Miten niin ampui?
Ammuin sen.
Anna se. – Ei, se on minun.
Willis, ota kengät pois!
Voi luoja.
Olet hyvä uimaan.
Kvaak, kvaak.
Tämä on typerää.
Nukkumaan!
Ylös. – Älä pudota sitä.
Anna se. – Ei, se on minun.
Pesin sen. Anna minun kuivata se.
Anna, Gwen.
Ampui ensimmäisen sorsansa.
Osuin puskiaiseen.
Nukkuuko hän sorsan kanssa? – Joo.
Herttaista. – Willis.
Ei siitä ole haittaa.
Hänellä on uusi ystävä.
Huomenna me syömme sen uuden ystävän.
Miten hän ampui sen? – Ihan itse.
Tuuria. – Ehkä. Hän tähtäsi.
Luoja.
Hyvin osuttu. – Ole varovainen.
Hän on liian nuori aseisiin.
Hän ei ulotu niihin.
Siirry, selkää särkee.
Tuoksut hyvälle.
Auts.
Lopeta, kulta. En voi nyt.
Hyvä on.
Olet villimieheni.
Sinä ja sorsantappajamme. Kaksi villimiestäni.
Rakastan sitä, että hän pääsi mukaan.
Ja rakastan sinua.
Vedä. – Vedä sinä.
Ei täällä saa polttaa.
Annetaan äidin nukkua vielä.
Hyvä ajatus.
Tuo on minun sorsani.
Tämä sorsa on illallinen.
Anna minä teen sen, äiti.
Hyvä on.
Tule tänne.
No niin.
Seiso kiltisti. Ei pompita.
Tee työsi äläkä sotke.
Vedä kovaa, että koko sulka lähtee.
Okei?
Hyvä.
Saanko pitää siipisulan?
Toki, pari hienoa. Pane ne kuivumaan.
Miksi kaikki ovat hereillä? Lauantai. – Kotityöt pitää tehdä.
Haluatko lettuja? – Kiitos.
Täällä tuoksuu hyvälle.
Miten kokkailu sujuu? – Hyvin.
Kommareilla tosiaan on atomipommeja Kuubassa.
Kennedy ei saa antaa periksi niille paskiaisille.
Mistä tietää, että sorsa on kypsä?
Kun mittarin lukema on 140.
Siinä menee tovi, kulta.
Haluatko apua? – Voit kattaa pöydän.
Hyvä on.
Ihan kohta.
Ota kengät pois jalasta.
Se ei ole vielä valmis.
Oletko valmis? Mennään.
En tarvitse pyörätuolia.
Istu alas. Mennään tällä ulos.
Paskat. Odota.
Taisin unohtaa lasini. Odota.
Varmaan... – Lasit jäivät koneeseen!
Minne?
Sinne...
Minne? – Paskahuussiin.
Odota tässä. Haen ne. – Pidän paikkamme jonossa.
Istu. Ei ole jonoa. Odota tässä.
Meillä ei ole kiire. Vahdi laukkujamme.
Palaan pian. – John, tule tänne!
Mitä? – Täällä haisee pahalle.
Ehkä. Totut siihen. Palaan pian.
Mitä?
Älkää jättäkö laukkujanne tai ne viedään pois ja tuhotaan.
Miten hän pääsi sinne? Taksilla? Totta kai.
Uskomatonta.
Ilmoitan poliisille, että hän löytyi.
Kiitos, kulta. Anna hänelle juomaa.
Älä myöhästy töistä. Hän pärjää.
Olet oikeassa. Ei pärjää.
Voit lähteä heti kun tulen. Mitä? Minä olen rauhallinen!
Minne sinä menet?
Anteeksi, Willis. Minulla on yövuoro sairaalassa.
Kiitos, kun odotit. – Ei kestä.
Siellä on lasagnea. Lämmitä uunissa.
Reppusi jäi. Onneksi huomasin.
Se olisi voitu varastaa.
Lentokentillä ja rautatieasemilla on rosvoja.
Kiitos, isä. – Pitää mennä.
Heippa. Nähdään aamulla, Willis. – Herra Peterson.
Aivan. Hei hei, herra Peterson.
Missä tyttäresi on? – Hän nukkuu.
Mennään sisälle.
Oletko kunnossa? – Joo.
Missä tytön äiti on?
Eric ja minä olemme hänen äitejään.
Tiedän.
Onko nälkä? – Voisin syödä.
Mikset odottanut pyörätuolissa?
Tietääkö äitisi tuosta hepusta?
Ehdin huolestua sinusta.
Poliisi etsi ja kuulutti sinua.
Mitä tyttäresi sanoo tuosta hepusta?
Monica rakastaa Ericiä. – Ihan tosi?
Tosi paljon.
Mikä lääkäri kaverisi on? – Hän on aviomieheni.
Hän on sairaanhoitaja. Tiedät sen.
Mitä juot? Vettä, limua, mehua.
Ei, ei.
Käyn paskalla.
Mahtavaa. Tännepäin.
Onko minulla oma sänky? – Kuten aina.
Missä vessa on?
Juuri parahiksi.
Mitä sinä teet, Johnny?
Ei se mitään. Älä huoli.
Olemme kaikki pissanneet unissamme.
Isäsi paskoi sänkyyn. Se on pahempaa kuin pissa.
Pyysin, ettet puhu siitä.
Monica, riittää.
Miten niin paskoi sänkyyn?
Hän pelkäsi hirviötä sängyn alla, –
eikä uskaltanut mennä vessaan.
Teräväkyntinen olio. – Kakitko sänkyysi, isä?
Minua pelotti.
Pelkäsin pimeää. Maha taisi olla silloin kuralla.
Älä juksaa, poika.
Hän paskoi sänkyynsä koko sen talven.
Mikä sen hirviön nimi oli? Martin?
Mervin? – Mortimer.
Mortimer! Se raapi patjaa kynsillään, –
kävi lasten kimppuun ja söi kissoja ja koiria.
Se oli vain pelottava tarina, jonka kuulin koulussa.
Uskoit siihen.
Panimme lopulta patjan lattialle, ettei hirviö pääse sen alle.
Mortimer. Et ole kertonut. Kuulostaa pelottavalta. – Se oli.
En ikinä kaki sänkyyn. – Riittää jo.
Kaikki laskevat alleen. Ei siinä mitään.
Kelle vain voi käydä niin. Sinullekin.
Yritän, ettei käy. – Isä, lopeta. Anna olla.
Oksensin kerran sänkyyn, kun olin sinun ikäisesi.
"Hannu ja Kerttu" pelotti.
Kun noita nappasi Hannun... Luulin, että se olin minä.
Oksensin.
Mistä päin Japania olet?
Nagasakista?
En ole Japanista. – Luulin niin.
Mikä olen, Monica? – Kiinalainen. Havaijilainen äidin puolelta.
Naulan kantaan. – Luoja.
Kysyt aina samaa, kun tulet.
Miksei neiti ole koulussa? – Pidän seuraa sinulle.
Miten töissä meni? – Hyvin.
Kun tässä iässä tulee pissahätä, se lirahti jo housuun.
Voi ei. Menen nukkumaan. – Öitä.
Mitä? Sanoinko jotain hullusti?
Täältä tullaan...
Toivo jotain.
Hyvä.
Sammuttaisitko savukkeen ja auttaisit?
Miksi?
Antaa olla. Kuka haluaa kakkua? Johnny aloittaa.
Minun kotini.
Mitä?
Älä tee tätä nyt. – Tee mitä?
Enkö saa rentoutua ja polttaa omassa kodissani?
Paskat.
Kuka haluaa kakkua?
Minä. – Minä.
No niin...
Kuka haluaa ison palan?
Kuuletko?
Kaksi sydäntä.
Minä ja kello.
Tiedän.
Etkö mene petiin, isä?
Onko täällä viinaa? – Vähän.
Luulin, että lopetit. – Vieraille.
Kuten Ericille?
Sille, joka haluaa.
Mutta ei sinulle. – Ei minulle.
Mitä haluaisit? – Viskiä, jos löytyy.
Pidätkö muka viskistä? – En, mutta otan silti.
Jos et säästä sitä johonkin.
En.
Kiitos. – Luulin, että juot olutta.
En enää. Se pierettää liikaa.
Teetkö seuraa? – Hengessä.
Nokkelaa.
Isä.
Mitä?
Mennään ulos, jos haluat polttaa. – Ei tarvitse.
Emme anna polttaa sisällä.
Parempi näin? – Joo.
Iltapäivän nokoset taisivat auttaa.
Olet skarpimpi. Auttaako se aina? – Mihin?
Mielialaan, muistiin. Uni.
Nokoset ovat hyviä. Kokeile joskus.
Ehkä. – Et torkkunut vauvana.
Mikä riesa.
Äänestitkö sitä nekrua?
Sinä taisit valita McCainin.
Hän on amerikkalainen sankari.
Aivan.
Tiesikö armeija, että olet hintti?
Ilmavoimat. – Tiesivätkö he?
En tiennyt itsekään.
Ehkä hyvä niin. – Huomenna...
Lentoyhtiöissä on paljon homoja.
Lentoemopojissa, enemmän kuin lentäjissä.
Jos lähdemme kello 10, ehdimme tapaamiseen.
10.15 riittää. – Mikä tapaaminen?
Ekan talon esittely.
Se valkoinen, missä on aita.
Se ei vie kauan. Maanantaina on tohtori Klausner.
Muuten voimme ottaa rennosti. Voi löytyä muitakin taloja.
Mistä puhut? Mitä taloja?
Tulit Kaliforniaan etsimään kotia.
En kaipaa kotia tästä paskalävestä.
Okei, mutta...
Kalifornia on kullinimijöille ja radikaaleille.
Pyysit, että haen sinut.
Muistatko? Sanoit, ettet pärjää enää maalla.
Et kestä pitkiä talvia ja yksin asumista.
En ikinä sanoisi niin. – Sanoit.
Haluat asua lähellä minua ja Sarahia. Kunhan on piha.
Miksei siskosi ole täällä?
Onko hän taas tuhlaamassa naisten hömppään äitisi kanssa?
Huomenna on koulua.
Sarah asuu Venturassa perheineen.
Tulee sunnuntaina syömään. Ylihuomenna.
Tiedän, mitä yrität.
Vaikka sinä vihaat perhettäsi ja kotiamme, minun ei tarvitse.
Voi hyvänen aika. – Mitä?
Ei mitään. Ottaisitko vettä viskin kyytipojaksi?
Mikä päivä nyt on?
Perjantai–ilta. Miksi kysyt?
Perjantai–ilta.
Aina kun näen mukiinmenevän naisen perseen, –
mietin, millaista olisi päästä polkaisemaan.
Jopa lihavia.
Etenkin lihavia.
Mietin, millaista olisi panna niitä.
Käykö sinulle niin?
Ei. – Ai niin, et tykkää pillusta.
Kun sinä ja poikaystäväsi teette mitä teettekään, –
mietitkö muita kulleja ja reikiä?
Hän on mieheni, ei poikaystävä.
Enkä puhu kanssasi seksielämästäni.
Mikset? Minä kerroin, mitä mietin.
Imisit takuulla vaikka mitä kulleja.
Jos olisin homo, haaveilisin kai postiljoonista.
Enkä miettisi, paneeko se vaimoani.
Oli miten oli...
Ei vielä. Odotetaan taksia. Siellä on kylmä.
Äiti vie sinut kouluun. Näemme pian.
Ehkä viikonloppuna. – Okei, isi.
Willis.
Tai seuraavalla viikolla.
Tiedäthän, että olet rakas? – Joo.
Meidän pitää mennä.
Varovasti, täällä on liukasta.
Tiedän, mitä yrität.
Keksit tämän siskosi kanssa.
Luulette, että olen höperö.
En ole.
Pankki on nyt kiinni, mutta selvitän sotkun aamulla.
Helvetti jäätyy ennen kuin saat sumuttaa äitiäsi.
Kuka tämän talon maksoi?
Lopetitko?
Willis.
Äitisi varoitti minua eilen. – Tiedät, ettei äiti ole täällä.
Tiedät sen.
En ole sokea, Pikku Tilli Talli.
Kiva.
Jaksat yhä yllättää.
Etkö saanut enää lentää?
Mitä?
Kun et ollutkaan kunnon mies.
Nyt olet vain kotirouva kerjuulla.
Otin lomaa talojen katsomiseen.
Saatko yhä lentää?
Joo, olen viikon lomalla.
Voit juosta, mutta et piiloutua. Se on bisnestä.
Pomot eivät siedä –
heikkoja lenkkejä komentoketjussa.
Homous on isompi juttu –
kuin se, mitä luulet tehneesi maasi hyväksi.
Myönnä totuus.
Lupasin itselleni, –
etten tartu syöttiin ja riitele.
Yritän auttaa sinua, isä.
Hyökkää pois, mutta en lähde sanaharkkaan.
Hyvää yötä. – Poika.
Et vaikuta hintiltä.
Oletko varma?
Herätys, unikeot! Aamiaisen aika.
Johnny, nouse ylös.
Liian aikaista. – Kello käy.
Ottakaa hammasharjat ja vaatteet.
Äkkiä nyt.
Mitä nyt? Tehän tykkäätte vohveleista.
Äidin on parempia. – Paljon parempia.
Äitinne ei ole nyt täällä.
Äiti tekee itse vohvelit. – Vaahterasiirappi on oikeaa.
Tilatkaa jotain muuta. Tällä pitää jaksaa lounaaseen asti.
Voidaanko nukkua huoneessa kuten te?
Lisää kahvia, kulta? – Kiitos, Jill.
Mikä on? Tykkäätte telttailla.
Parkkipaikalla?
Voidaanko soittaa äidille? – Soitit eilen.
Hän ei vastannut. – Minkä minä sille voin?
Ostan postikortin. Kirjoittakaa se.
Äiti tykkäisi siitä. – Voidaanko soittaakin?
Herran pieksut.
Älä itke. Lopeta.
Mennään.
Rakas äiti. Ikävä. Johnny ja Sarah.
Tulkaa, lapset. Mennään.
Sinä pystyisit tuohon.
Nainen oli pitkään hänen muusansa.
1930–luvulla. "Itkevä nainen" –
ja kuuluisa iso työ "Guernica".
Mikä on muusa?
Joku, joka auttaa haaveilemaan.
Antaa kauniita ajatuksia.
Tyttöystävä, joka saa ylös aamuisin.
Tuo näyttää karmealta.
Hän oli Kroatiasta, ei Puolasta.
Syntyi Ranskassa kroaateille.
Polakki on aina polakki. – Miksi sillä on neljä silmää?
Äitisi rakasti tätä paskaa.
Hän kävi taidetunneilla kaksi kertaa viikossa –
jonkun homppelin luona Uticassa.
Et sallinut sitä pitkään. – 160 km edestakaisin.
Äiti osasi piirtää. Ei tarvinnut homoa opettamaan.
Sänkysi luona on Gwen–mummin taulu.
Sovitko uuden taloesittelyn? – Käskit perua.
En kysynyt sitä. – Peruin sen.
Voimme sopia uuden ajan.
Tulin juuri. Älä heti hoputa.
Oli kiva nukkua pitkään.
Nyt tehdään jotain hauskaa, –
josta voi oppia jotain, –
eikä juosta kuin päättömät kanat.
Vai mitä? Onko kivaa? – On kai.
Se Picasso... – Kiva.
Kommari maalasi kuin vajaaälyinen, –
mutta sai takuulla ulkomaista pillua.
Taiteellinen moska puree naisiin.
Kenellä on nälkä? – Minulla.
Voin yrittää sopia ajan maanantaille.
Miksei huomiseksi? – Sunnuntai.
Sarah tulee lapsineen. Tähdätään maanantaihin.
Maanantaihin? Toki. Miten vain haluat.
Kyse on sinusta, ei minusta. – Autan etsimään taloa.
Koulupäivä. Olit jo poissa. Sitten on futista.
Oletko kahden Monican kanssa?
Mitä vihjailet?
Miten niin?
Ericistä ja Monicasta. – Anna olla.
Kanasatay, pad thai, ananasriisiä ja jääteetä, kaksi pilliä.
Se on liikaa. – Tilatkoon. Minä tarjoan.
Se riittäisi kaikille meille, herra Peterson.
Willis. Usko jo.
Willis, se on paljon ruokaa. – Joko pad thai tai...
Älä kiusaa. – Lopeta, isä.
Meidän tytär. – Ja minun pojantytär.
Otan pad thain. Saat jääteetäni.
Kiitos, kamu. Otetaan kaikki pattitaita.
Mitä ikinä se onkaan.
Kanaa, nuudeleita ja muuta. – Myyty.
Katkarapucurry ja kookosvettä.
Otan samaa kuin pojantytär.
Syön häneltä.
Ei ole nälkä, Poom. Minulle vettä.
Kiitos. – Kiitos, Poom.
Haluatteko tilata?
Lihamureketta kaikille. Cokista?
En halua lihamureketta. Haluan juustoburgerin.
Se sotkee kaiken. Miksi pitää aina olla erilainen?
Neljä mureketta, kaksi cokista. Oluet minulle ja vaimolle.
Ei.
Pitääkö kaikkien syödä samaa? – Älä sekaannu tähän.
Johnny, odota!
John!
Willis.
Sanoiko mummi jotain, kun kuoli?
Mitä hän sanoi kuollessaan?
Puhutaan siitä joskus toiste. – Mitä Gwen–mummi sanoi?
Sanoi? – Kun kuoli.
Ei hajuakaan.
Emme tiedä, kulta. Joskus ei voi puhua –
tai ei keksi mitään sanottavaa viimeisinä hetkinään.
Sanat eivät ole tärkeintä.
Etkö tiedä, mitä mummi sanoi?
Unohditko, koska olet vanha?
Me emme olleet siellä.
Anteeksi, neidit...
Ja... neidit.
Pitää vääntää torttu.
Vessa on takana. Näytän. – Osaan sinne.
Hän osaa sinne. – Älä huolehdi.
Huorat.
Mitä sinä aiot sanoa, papi?
En tiedä. – Sen tietää vasta sitten.
Niinkö sanot? – Se on aika hyvä.
Sen tietää vasta sitten.
Hei, ukki. – Hei, herra.
Väännätkö tortun? – En.
Katsokaa vinoa päätä. Olen Picasso.
Niin kuuma, että messinki sulaa.
Kävit kuulemma uimassa, isä. – En.
Kastelit varpaasi. Eka kerta Tyynessämeressä?
En halua aidsia tässä iässä.
Saako sen aidsin vedestä? – Ei "se aids".
Onneksi Monica arvasi paikan.
Vaivasimme turhaan poliisiakin.
Ja ei, aidsia ei saa vedestä.
Veisinkö lapset leffaan?
Istutteko koskaan paikallanne?
Miten matka tänne sujui? Chicagossa oli kuulemma lunta.
En asu Chicagossa.
Tiukka vaihto, mutta odottivat.
Kiva, että pääsit. Oli ikävä.
Anteeksi, ettemme tulleet jouluksi.
Joulu ei ole enää mitään. Yhtä helinää, ei kulkusia.
"Yhtä helinää, ei kulkusia." En ymmärrä, mutta nerokasta.
Äitinne hoiti vanhempiaan. Hän oli oikea pyhimys.
Vietti vuoden heidän kanssaan.
Auttoi vanhuksia lasten lähdettyä.
Minä pyöritin maatilaa yksin.
Kun Jill hoiti mummia ja ukkia.
Et ollut yksin. Olin siellä. Laitoin ruokaa ja siivosin.
Ilmavoimat lähetti Johnin Saksaan silloin.
Joulu meni ukilla. Jill hoiti heitä.
Hän oli heille kuin oma tytär.
Iso lumimyrsky. Matka Boonvilleen Chevyllä kesti.
Persreikä. – Synnyit siellä!
Boonville on New Yorkin osavaltion rumin kylä.
Se oli vähän surullista.
Mummi oli jo aika sairas, mutta se oli kiva joulu.
Sinä luistelit koko ajan lammella.
Minä unohdin luistimet.
Isä osti uudet Boonvillestä.
Älä jauha siitä paikasta.
Isot luistimet. – Poikien hokkarit.
Ihan liian isot. – Ei ollut muuta kokoa.
Piti olla kolmet sukat jalassa.
En saanut sovittaa. Ostit vain.
Sen piti olla yllätys.
Tiedän.
Kunhan kiusaan. Se oli hieno lahja. Kiitos.
Maksoivat maltaita, mutta ilahduit.
Ihailit sitä Hansenia, joka voitti pikaluistelussa.
Heiden.
Eric Heiden.
Viisi olympiakultaa. Hän oli jumala.
Se kultainen haalari taisi auttaa.
Häiritseekö niitti, kun kaivat nenää?
Se on lävistys eikä se häiritse.
Onko se muotia vai lesbojuttu?
Eikö voi olla kumpaakin? – Luoja.
Tästä on puhuttu. – Koska?
Viime kesänä, kun Jill haudattiin. Paulalla on siunauksemme.
Mikä hautaus? Hän on liian nuori ja se on ruma.
Jää ikuinen arpi. Joutuu naimaan sirkuspellen.
Miksi haastat aina riitaa kun näemme?
Miksi sininen tukka? Aiotko homoksi?
Älä viitsi.
Isoäitinne kauhistuisi tästä.
Sinä kauhistutit häntä. – Kumpi mummi?
Gwen. Hän nai Michaelin paetakseen tätä.
Se mäntti ei ole oikea ukki.
Hän on huoramummisi petikaveri.
Gwen ja Michael ovat kuolleet.
Ketä kiinnostaa?
Isäni oli paska.
Tulit sitten isääsi. – Älä.
Oikea nimesi ei ole Will. Se on Willis, minun mukaani.
Eikö olekin? – Kohtelit äitiäni huonosti. Ja kaikkia.
En piittaa käsityksistäsi, mulkero.
Pelottavaa, vilkkutossu. – Haista vee.
Monica, mennään siestalle.
Liikaa ukkeja, mummeja ja huoria.
Mene. – En ikinä tiedä, kenestä puhutte.
Riittää. – Kukaan ei selitä mitään.
Voi luoja, isä.
Will rakastaa sinua, isi.
Isi? – Isi, isi, isi.
Näytät tytöltä.
Parturiin tänään. – En halua.
Perhana!
Mokoma luupää.
Minulla...
...on Jillin valokuva–albumit, joista kysyit viime kesänä.
Ne ovat autossa. Voisit ottaa ne uuteen taloosi.
Olisi kiva katsoa niitä yhdessä.
Joo, katsotaan. Ne ovat hienoja.
Jill teki hyvää työtä.
Hän otti kuvia kaikkialta.
Kirjoitti kuviin nimet ja päivät.
Koirien, kissojen, hevosten nimet.
Vitun pyhimys, kuten sanoin.
Hän puhui sinusta lopussa.
Sanoi, että rakasti sinua.
Vähän myöhäistä.
Arvatkaa, mitä isäni sanoi, kun olin seitsemän?
"Nussi itseäsi risalla olutpullolla."
Onko sinulla yhä Bree? Montako hevosta?
Viisi, eikö? – Kolme.
Bree porskuttaa yhä.
Sen tyttöystävä Starlight kuoli. Se piti lopettaa keväällä.
Harmi. Tykkäsin Starlightista.
Typerä stripparin nimi.
Hyvä hevonen. Mutta ei Breen veroinen.
Bree on aina ollut lihava. Kuin punkki kesäkuussa.
Ja vetää oikealle kuin kännikala.
Mutta äitinne halusi sen.
Jill.
Se nainen osasi käsitellä hevosia.
Ratsasti millä vain.
En tiedä, miksi piti saada se kaakki.
Miksei Jill vienyt Breetä erossa?
Minä ostin sen. Se on minun.
Syö kahden edestä ja nakertaa kuin majava.
Maalaa kaiteet millä vain, –
se ahmii puuta kuin sokeria.
Se seurasi aina Jilliä kuin koiranpentu.
Vähän laiska ratsastettava.
Äitisi lelli sen.
Syötti siideritehtaallisen omenaa.
Jill. – Huora.
Paula. Katsotaanko, mitä leffoja menee?
Minulla on sunnuntain lehti. – Voin katsoa puhelimesta.
Sisällä?
En pelkää ukkia.
Hyvä on.
Ei Gwen. Se toinen lumppu.
Luuli, etten näe, mitä se puuhaa.
Kuulin sen puhuvan eteisessä.
Pani radion kovalle, etten kuulisi, kun puhuu miehelle –
kuin teinilutka.
Hän vihasi minua, kuten te kaikki.
Kiimainen hutsu. Hieroi kaikkea, mikä liikkui.
Haki aina kaupasta jotain. Hiippaili ympäriinsä.
Haistoin sen hänestä. Kaikki tiesivät.
Hän on oikea viherpeukalo.
Upea piha. Takapiha oli tyhjä tontti.
Rikkaruohoa ja hiekkaa. Tästä tuli hieno.
Saisi kunnostaa meidän pihan.
Tehdä sinne ruusutarhan tai jotain.
Tomilta terveisiä.
Harmitteli, ettei päässyt. Hän...
Hän maalaa veljensä taloa.
Oli tosi kosteaa.
Helvetin kuuma, yölläkin.
Ainoa kerta kun hikoilin katsoessani täysikuuta.
Paitsi kun panimme Peck Lakella.
Muistatko?
En ole kuullut niin monia sorsia. Hurja meteli.
Hän hiipuu.
Mitä?
Ei mitään, isä.
Naiset ovat kuin kaloja. Uivat vain.
Hän jäi rysän päältä kiinni.
Se oli siinä. Kerrasta poikki.
Odotin vain, että jää kiinni ja voin panna lumpun pihalle.
Jos muutat tänne, voit myydä tilan.
Maan hinta on noussut vähän.
Täällä on kuumempi kesällä, mutta hevoset tottuisivat.
Ehkä Tom ja minä voisimme tuoda ne.
Tai John.
Kuka niitä ruokkii nyt? Danny?
Yksi loiseläjä sekin.
Olen aina pitänyt hänestä.
Danny Ward on piirikunnan ainoa homo! Muija valitsi hänet.
Ainoa homo veljesi lisäksi.
Poikasikin taitaa olla sitä.
Äitisi tehtaili pelkkiä homoja.
Viisi vuotta sitten häneltä poistettiin vähän paksusuolta.
Lähes kuusi vuotta sitten. – Turhaa.
Ei nouse enää.
Koska teidät tutkittiin viimeksi? – Tutkittiin?
Leikkaa koko juttu pois!
Ei sen jälkeen.
Onko tehty kolonoskopiaa? – Ei.
Herra Peterson, maatkaa kyljellä.
Menkää kyljelle. Selkä minuun päin.
Hyvä, kiitos.
Luoja.
Rentoutukaa. Tutkin eturauhasen. Rutiinia.
Ehkä sinulle.
Pidä poikani kaukana. Hän saattaa innostua tästä.
Tökin vähän. Tämä ei vie kauan.
Pelkkä sormi. Vanha ei kestä muuta.
Rentoutukaa. – Helppo sanoa.
Löytyikö jotain kivaa? – Ei vielä.
Kokeile poikaani. Siellä on kai bileet.
Lievää turvotusta. – Ei pahalla, tohtori.
Voitte nousta ja pukeutua.
Kauanko isäsi on täällä? – Viikon. Ehkä pidempään.
En ole.
Hoidetaan kolonoskopia mahdollisimman pian.
Hetki. Tarkistan kalenterini. Yritetään tälle viikolle.
Palaan pian.
Minua ei tökitä sinne enää.
Viimeksi melkein tappoivat. – Pakko, isä.
Se on tärkeää. – Ei täällä.
Joku Kalifornian hintti ei töki pyllyäni.
Mitä vittua sinä teet täällä? – Isä. Eric yrittää auttaa.
En tarvitse apuasi.
Älä päsmäröi!
Valitsitko sinä värin?
Minkä värin? – Tämän riisipussin.
Turvavyö päälle. – Se kutittaa.
Voi vittu.
Saan sakot, jos poltat vuokra–autossa.
Nössö.
SIENET
Kaunista.
Onko kiva olla taas pohjoisessa?
Jos asiat etenevät hyvin, pääsette ylihuomenna kotiin.
Vielä kaksi yötä täällä.
Kokeillaan aamulla ruokaa. Jos vatsa toimisi.
Paskaa. – Aivan.
Kysyn aamulla, sulavatko murot.
Saitko kaiken syövän pois? – Uskoisin.
Älkää liikkuko liikaa, –
koska en halua paikkailla.
Inhoan tätä paikkaa.
Pääsette kotiin, kun kaikki toimii.
Te olette soturi. – Olen viikinki.
Totta kai. – Olen vittu viikinki!
Rauhoittukaa vähän, jotta me kuolevaiset pysymme perässä.
Tule vähän tänne.
Tarvitset nuorempia hoitsuja.
Nämä vanhat akat täällä pilaavat maiseman –
eivätkä tule, kun kutsun.
Yritän parhaani. – Toivotaan. Tule tänne.
Tiedätkö, –
onko kukaan heistä prostituoitu?
Nähdään aamulla.
Maista parsakaalia. Se edistää ruoansulatusta.
En pidä parsakaalista. Ja kana on kuin pahvia.
Juo vettä. – Kalat paskovat veteen.
Sinun pitää vähentää rasvaa.
Syön mieluummin sitä, mistä pidän –
kuin olen homppelin orja.
Lisää oliiviöljyä?
Et saa enempää suolaa. Öljy käy.
Tai ripaus pippuria.
Teit jo tarpeeksi vahinkoa.
Keksitään terveellistä ja hyvää ruokaa.
Minäkin opin tässä.
Palaa Kaliforniaan.
Palaamme, kun olet tervehtynyt.
Näyttää hyvältä.
Vähemmän punoitusta.
Lähdetään, kun hakaset poistetaan.
Palaa sinä Kaliforniaan.
Tämä on kuin hippien hautuumaa!
Paistan munia. Haluatko? – Ei kiitos.
Et saisi syödä mitään paistettua.
Missä voi on?
Ei voita. Saat vain öljyä.
Saan? – Isä!
Kuule, kaikkitietävä paska!
Teen mitä haluan kotonani.
Jos et tykkää siitä, palaa poikaystäväsi luo –
ja syö salaattia ja pähkinöitä.
Syö kaninruokaa, jos haluat!
Minä en siedä tätä enää hetkeäkään. Onko selvä?
Onko selvä?
Kyllä.
Perhana. Menen nukkumaan.
Kippis.
Voisiko radio olla hiljemmalla?
Ei sitä tarvitse sammuttaa.
Tämä ei maistu kanalta. – Luulitko, että maistuisi?
Tavallaan. – Tykkäätkö?
Ehkä. Miten se pääsee taivaaseen, jos syömme sen?
Se meni jo taivaaseen.
Hassua. Se on tässä.
Onneksi se on nuori. Vanhat sorsat ovat riistaisempia.
Riistaisempia? – Vahvan makuisia.
Tämä on mureaa. – Mureaa!
Liotus maidossa auttaa, kuten me teimme.
Pure varovasti.
Jos puraiset haulia, menee hammas.
En löytänyt vielä. Entä jos nielaisen yhden?
Älä.
Tämä on pian tehty. Mene lepäämään.
Älä katso minua.
Anteeksi.
Varo, se on pirun kallista.
Tätä varten se on.
Sinulla on tarpeeksi rahaa. Ei tarvitse hillota suolaa.
Ruokin ne jo. Annoin siivun kullekin.
Sanoin, että ruokin ne jo! Sinun pitää ottaa iisisti.
Vilkaisen hevosiani. Sopiiko?
Hei, Bree.
Tule, tyttö.
Mene.
Tule.
Mene...
Tässä.
Sinua ei sureta heinän hinta.
Syö nyt.
Ei se mitään.
Vein hevoset talliin.
Laitan kahvia. Haluatko?
Oletko nähnyt peuroja?
Viime viikolla. Komea uros.
Hitto.
Danny Ward, aina nuuskimassa.
Hän auraa pihatiesi.
Ajaa kesällä nurmikonkin.
Ja haravoi lehdet syksyllä.
Paljonko maksat hänelle?
Huonoa omatuntoa se on.
Etkö maksa hänelle? – En.
Hyvittelee, kun varasti lutkavaimoni.
Ehkä hän yrittää vain auttaa. – Et tiedä mitään siitä.
Haluaa maatilani.
On aina halunnut, mutta ei saa sitä.
Koiranpaskaakin alhaisempi.
Murjottaa ja mielistelee kaikkia.
Vaimoni pahin virhe oli lähteä sen huijarin matkaan.
Mitä? – Ei mitään.
Älä ole pelkuri. Kerro.
Luuseri.
Pyrkivät pian kotiini illalliselle. Ei onnistu.
Se paska tulisi tänne ilkkumaan.
Hän rakasti Jilliä. Onko se väärin?
Kenen puolella olet? Tiedät, missä ovi on.
Olet ilkeä. – Ja sinä olet lälläri.
En edes tunne sinua, poika.
Luulet, että saat aina anteeksi. Joskus...
Ajattele mitä haluat.
Äitisi ei ole tervetullut tänne. Et sinäkään.
Äiti on kuollut. – Mitä ikinä valheita...
Äiti on kuollut, samoin Jill. – Riittää!
Auta minut ylös.
Luoja! Oletko kunnossa?
Istu. – Paskiainen!
Mitä vittua? – Painu vittuun!
Oletko kunnossa?
Tuitte aina äitiä, sinä ja siskosi. En saanut armoa.
Ette katsoneet minua kuten häntä.
Mielistelitte äitiä kuin lellipennut.
En halua häntä tänne. Nuuski täällä eilen!
Sanoin, että tapoin hänen hevosensa –
ja poltin kaikki hänen kirjeensä.
Gwen, panin kaakkiasi. Sitten tapoin sen rumiluksen.
Jill! – Ei!
Hänen nimensä oli Jill! Bree on Jillin hevonen!
Sekoitat elävät ja kuolleet.
Sekoilet päivissä. Et muista mitään!
Et kuule etkä kuuntele ketään.
Torjut avun. Mariset kaikesta.
Kaikki ovat paskoja tai huoria. Tai homoja.
Pelkäät elää ja pelkäät kuolla.
Tuliko nyt aikuinen olo?
Et sano anteeksi tai olet rakas. En ole kuullut niitä sinulta.
Itsestäänselvää. – Ei ole!
Et ole ikinä pyytänyt anteeksi. Et vittu ikinä!
Olet pelkuri!
Et käynyt äidin luona sairaalassa.
Et kertaakaan! Säälittävä, itsepäinen vanhus!
Kysytään lutkalta, kuka on homo.
Hän on kuollut! Äiti on...
Huora! – Kuollut huora!
Tämä on minun kotini! – Ja kuolet tänne!
Yksin ja surkeana. – Willis.
Tämä on minun kotini. – Lopeta!
Imee sen luuserin pikku piliä. – Willis.
Tapa minut sitten! – Willis.
Tapa, senkin kullinimijä! – Lopeta!
Lopeta, Willis. – Gwen!
Gwen... – Lopeta, isä.
Willis. – Gwen!
Isä, lopeta. – Willis.
Ei hätää. – Willis.
Ei hätää.
Ei, ei, ei.
Auto kai hyytyi risteykseen.
Rekkakuski ei ehtinyt väistää.
Missä Gwen on? – Sairaalassa.
Tila on kriittinen, mutta hän on tajuissaan.
Oliko hän yksin?
Michael White istui vieressä.
Hänetkin vietiin sairaalaan, mutta hän menehtyi.
Helvetin Michael White.
Arvasin.
Kuoliko hän? – Kuoli ambulanssissa.
Hyvä.
Haetko tyttäresi koulusta?
Ex–vaimosi on huoltaja, mutta olet tytön isä.
Haemmeko me hänet, jos menet sairaalaan?
En mene sinne. Tietääkö Sarah?
Ei, tulin suoraan tänne onnettomuuspaikalta.
Minä haen tytön, Jeremy.
Selvä.
Huomenta.
Herran tähden.
Oletko kylvyssä, poika? – Hitto. Unohdin.
Perhana.
Mikä riesa.
Hitto.
Tyhmä minä!
Vaikea uskoa, että tein sen taas.
Luin, kun amme täyttyi. Tulin alas.
Äitisi teki aina niin.
Olisi pitänyt viemäröidä se –
ja korjata katto.
Laitoin tuoretta kahvia.
Lattialle ei tullut paljon vettä.
Ilmeisesti tarpeeksi.
Anteeksi. Korvaan kaiken.
Anna olla.
Lisää kahvia? – Ei.
Ymmärrän, miksi haluat jäädä tänne.
Kaunis paikka.
Pyysin, että Danny Wardin sisko käy useammin.
Hän kuulemma siivoaa joka toinen viikko.
Hän voisi käydä parin päivän välein.
Hakisi ruokaa ja lääkkeitä ja pesisi pyykit.
Kaikkea sellaista.
Mitä ikinä pitää tehdä.
Sopiiko se?
Sinun pitää palata Kaliforniaan.
Tiedän. Tarvitset apua tänne.
Hoidin sen. Älä huoli.
Hän tulee auttamaan. Okei?
Slangisana yliaktiiviselle?
Viisi kirjainta. Toinen voisi olla y.
Montako kirjainta? – Viisi.
Hyper?
Se toimii.
Ukki unohti kellonsa.
Hän antoi sen minulle.
Ihan tosi?
Vau. Onnentyttö.
Se oli kiltisti tehty. – Me ollaan ystäviä.
Niin olette.
Oletko kunnossa?
Joo.
Kulta.
Pois siitä, läski.
Olen tosi onnellinen.
Charles ja Walter Mortensenille
Suomennos: Jaana Wiik Scandinavian Text Service