UNGARIA 1897
Ți-e foame, domnule Harker?
Nu, nu îmi este.
- Mulțumesc. - Atunci, poate putem discuta.
Sunt sora Agatha.
Am crezut că le-am întâlnit pe toate.
Eu am fost izolată.
- În rugăciune? - În studiu, dle Harker.
Legat de dumneata.
Ți-am citit povestea despre interesanta ședere în Transilvania.
E adevărul.
- Absolut totul. - Mult adevăr, într-adevăr.
Sora Angela mi-a zis că ai scris zi și noapte o săptămână întreagă.
Te rog, ia loc cu mine.
- Soarele e cumva puțin prea puternic? - Nu?
Bun.
E bine, nu-i așa?
Draga mea, poftește!
Ne trebuie supraveghere.
Se pare că nu pot fi lăsată singură cu un bărbat.
Consideră că ai o dădacă.
Dle Harker, nu vreau să fiu impertinentă, dar cum de mai ești în viață?
Am fugit. Am fost captiv și am evadat.
- Ai evadat, da. - Am fugit că mă temeam să-mi pierd viața.
E un monstru.
V-o jur.
- E Diavolul încarnat. - Atunci, de ce te-ai oprit?
- Din ce? - Din fugă.
Ești aici de aproape o lună.
- Sunt în siguranță cu voi. - De ce?
- E casa lui Dumnezeu. - Casa lui Dumnezeu, crezi?
Aia e bine. Nu ne-ar strica un bărbat aici, nu, soră?
Acum doi ani, s-a prăbușit o biserică din oraș.
S-a prăbușit acoperișul peste enoriași și i-a ucis pe toți, inclusiv copiii.
Preotul a fost singurul supraviețuitor. Așa sunt preoții.
Mi-a zis ulterior că și în momente ca acelea,
reușise să-și păstreze credința.
I-am zis c-ar fi trebuit să repare acoperișul.
Trebuie să te aperi singur, dle Harker.
Lui Dumnezeu nu-i pasă.
Modul în care vorbești e neobișnuit pentru cineva cu chemarea ta.
Chemarea a fost demult.
Ce e?
Ai ceva în ochi.
A plecat?
Da.
Ai pomenit-o mult
pe logodnica ta când ai venit. Pe Mina Murray.
Da.
- Trebuie să iau legătura cu ea. - O iubești mult.
Firește.
Poate, cândva, îi vei da să citească povestea asta.
- Dacă vrea, da. - Deci, din bunătate,
ai omis să menționezi orice ar speria-o sau tulbura-o?
Păi, n-am vrut...
Acum, îmi vei spune tot ce s-a întâmplat în timpul petrecut la castel cu contele.
Despre mesele, conversațiile și momentele voastre intime.
Viața ți-ar putea depinde de sinceritatea ta absolută.
Înțelegi ce-ți cer?
Cred că da.
Dle Harker, te întreb dacă ai avut relații sexuale cu Contele Dracula.
REGULILE BESTIEI
TRANSILVANIA
Dle Harker!
Vă rog, dle Harker.
Trebuie să luați asta!
- Ești foarte amabilă. Mulțumesc. Nu pot. - Trebuie!
- Mulțumesc. - Vă va trebui!
Birjar,
scuze, dar se pare că suntem la distanță bună de castel!
Nu ne apropiem mai mult.
- Contele te va găsi aici. - Cum?
Găsește el oamenii.
Își va trimite vizitiul.
"Dragul meu Johnny,
Vei călători într-un ținut îndepărtat,
și-mi va fi foarte dor de tine în fiecare zi.
Cred că vei întâlni niște femei foarte interesante
călătorind prin Europa, în drum spre Transilvania.
Și vreau să te asigur că dacă vei cădea pradă tentației,
eu, în calitate de credincioasă logodnică, voi înțelege asta.
O tânără n-are nevoie de altă consolare decât siguranța nunții care va urma.
Cu excepția foarte chipeșului doctor Holmwood,
a prietenilor tăi Reggie și Barnaby care sunt mereu încântați să mă vadă,
a lui Edwin de la biroul tău, fiul măcelarului care s-a rotunjit frumos,
în ultimele luni,
și, dacă chiar vreau varietate,
a chelneriței de la Rose and Crown, pe care știu că și tu ai admirat-o.
Sunt sigură că ne vom gândi mereu unul la altul cât vom fi despărțiți.
Cu toată dragostea, și sperând la a ta, Mina ta care te adoră.
Birjar, mă poți ajuta cu bagajele?
Încântător.
E cineva?
E cineva acasă?
E cineva?
Îmi cer scuze. Eu...
Vinul era deschis. Am presupus...
Să vă torn un pahar, Conte?
Eu nu beau...
vin.
Îți urez bun venit, domnule Harker.
Eu sunt...
Dracula.
Angajatorul tău are doar cuvinte de laudă la adresa ta, dle Harker.
Da. Proprietatea a fost cumpărată în numele dvs.
Totul e rezolvat.
Am nevoie doar de câteva semnături,
și Carfax Abbey va fi a dvs.
De-abia aștept să văd Anglia, dle Harker.
Oamenii de aici sunt așa de limitați.
Simt că mă ofilesc printre ei.
Sunt lipsiți...
Sunt lipsiți de aromă.
Poate vreți să spuneți "caracter".
Poate.
E bine, dle Harker.
Să ai grijă să-mi corectezi mereu engleza!
Mă vei învăța să ajung să fiu văzut de conaționalii tăi ca unul de-al lor.
Engleza dvs. e deja foarte bună, Conte.
Mă flatezi.
Ba nu.
Dar, din păcate, voi pleca mâine.
Trebuie să mă întorc imediat în Anglia.
Ba nu.
Pardon?
Nu e nevoie să-ți ceri scuze.
Vei rămâne.
- Treaba e deja stabilită. - De către cine?
De șefii tăi.
Vei rămâne cu mine timp de o lună,
și mă vei ajuta cu învățatul englezei și cu înțelegerea culturii voastre.
- Dar, Conte, eu... - Nu... Te rog, nu.
Nu adopta mina asta așa de îngrijorată, dle Harker.
Ești foarte binevenit.
Conte Dracula, eu sunt avocat,
nu profesor.
Nu va fi nevoie să predai.
Trebuie doar să-mi rămâi alături, iar eu...
am să te absorb.
Cuvântul acela...
"absorb". L-a folosit el?
Da.
"Absorb."
Te rog să fii foarte atent.
Nu-ți va fi ușor să-ți găsești drumul prin casa mea.
E un labirint ascendent de scări, uși și umbre.
Da, e remarcabil.
- Aproape ai avea nevoie de hartă. - Nu există hartă a castelului.
Planul complet al castelului nu a fost niciodată așternut pe hârtie.
Se spune că sunt multe suflete rătăcite pe coridoarele întortocheate.
Închisoarea fără încuietori.
Poate ai auzit de arhitect, văduvul Petruvio?
- Nu. - Castelul ăsta e ultima lui creație.
Un monument închinat iubirii sale pierdute și luminii soarelui
la care nu s-a mai putut întoarce.
Conform legendei,
a murit aici,
în brațele soției sale.
Dacă era văduv, ea trebuie să fi murit înaintea lui.
Trebuie să fi fost o îmbrățișare rece.
Nu-ți pierde răbdarea cu acele dulci ființe mărunte.
Ele îl însoțesc pe om la sfârșitul vieții și în cea de după.
Oriunde este carne,
sunt muște.
Dimineața, vei vedea lumina soarelui răzbătând
prin acest geam.
Din fericire, draperiile sunt foarte groase.
Te rog să scuzi lipsa personalului.
Aceștia nu petrec noaptea aici.
Îmi cer scuze. Sunt neîndemânatic.
Nicio problemă, Conte. Dar, poate îmi puteți împrumuta alta.
Mă tem că nu am așa ceva.
Nu aveți oglinzi?
Sunt fleacuri pentru vanitate. Care e scopul unei oglinzi?
Nu poți găsi niciun fel de cunoaștere în propria reflexie.
Ești bine, dle Harker?
Sunt bine. E doar o zgârietură.
Te rog... fii atent.
Nu te putem înapoia vătămat în vreun fel
frumoasei tale Mina.
Nu-i nimic, e doar...
Am pomenit-o pe Mina?
Cred că i-ai menționat frumusețea cât luam cina.
Nu-mi amintesc.
Probabil e din cauza vinului.
Abia m-am atins de băutură.
Îmi pare rău pentru asta.
Te rog. Oblojește-ți rana!
Chiar e bine. Nu e nimic.
Sângele nu e un fleac.
- Sângele înseamnă vieți. - "Vieți"?
Ești sigur că n-a zis: "Sângele înseamnă viață?"
- A zis: "Sângele înseamnă vieți"? - Așa a zis.
Da.
Mi s-a părut ciudat.
Dar erai preocupat mai mult de alte ciudățenii?
Cum de-mi știa gândurile?
N-o pomenisem pe Mina la cină.
Sunt sigur de asta.
Un câine poate mirosi o poveste
adusă de o adiere. Nouă, vântul nu ne zice nimic.
- Îmi putea mirosi gândurile? - Nu, dle Harker, asta ar fi ridicol.
Probabil, le-a simțit în sângele tău.
Poate poveștile ne curg prin vene, pentru cei ce le pot citi.
Sângele înseamnă vieți.
Nu mă vei vedea până mâine seară. Am mai multe întrevederi.
Până atunci, te rog să te simți ca acasă.
Îți doresc noapte bună.
Noapte bună...
E cineva...
Mă auzi?
Deci, mai era un oaspete în castel.
Poate un alt prizonier.
La momentul respectiv, nu știam că sunt prizonier.
Cum a fost noaptea?
- Am dormit. - Ai visat?
M-am trezit devreme.
Nu, așteaptă! Ai visat.
Cum să nu visezi după o zi de o așa natură?
Ai visat-o pe Mina?
Ți-era dor de ea.
Oricui îi e dor de confortul casei.
Într-adevăr.
- Povestește-mi despre visul tău! - E ceva personal.
Suferi de dorul ei.
- Ați fost împreună în vis. - Nu văd ce... Asta n-are...
Nu e nicio rușine în asta.
La adăpostul viselor, putem păcătui fără consecințe.
Crede-mă, știu asta.
În unele dimineți, nu îndrăznesc să o privesc în ochi pe sora Rosa.
Întrebarea pe care mi-ai pus-o adineauri, anume, dacă am...
Dacă ai avut relații sexuale cu Contele Dracula.
De ce mi-ai pus-o?
E evident că ai fost contaminat cu ceva.
De aceea, orice formă de contact avută cu Contele Dracula, sexuală sau nu,
contează.
Continuă!
"Ajută-ne."
AJUTĂ-NE
Ți s-a părut ciudat, firește.
Era clar că cineva era prizonier în castel.
Nu. Mă refer la mesaj... "Ajută-ne."
Era cu susul în jos.
Pentru că cine l-a scris a fost obligat să atârne cu capul în jos.
Dar nu acea demonstrație de abilități fizice e ceea ce interesează.
Atunci, ce anume?
Lucrul remarcabil, dle Harker...
Ceea ce e foarte convenabil, e faptul că era scris în engleză.
- Nu m-am gândit la asta. - Firește că nu.
Ești englez,
deci ești de o aroganță crasă.
Continuă!
Știam că voi fi singur toată ziua.
Am hotărât să găsesc camera de deasupra
și să văd dacă era cineva care avea nevoie de ajutor.
Spune-mi!
Cum te simțeai?
Diferit. Îmbătrânit.
Dar foarte curios. Cel puțin, știam că nu eram singur.
Contele nu exagerase cu privire la castelul său.
E cineva?
Indiferent în ce direcție o luam, nu ajungeam unde m-aș fi așteptat.
Fiecare ușă pe care o deschideam ducea la alte două, apoi la trei.
La fiecare pas,
o luam pe calea greșită.
Mă rătăcisem în labirintul arhitectului.
Am irosit majoritatea zilei,
până am devenit prea obosit ca să continui.
Îmi pare rău. N-am vrut să te sperii.
Cred că ai muncit prea mult.
- Conte. - Te rog, relaxează-te!
Bea un pahar cu vin.
Vocea ta...
Sună diferit.
Mi-am exersat engleza.
Îți place?
E aproape perfectă.
Meritul e în întregime al tău.
Prezența ta m-a învigorat.
Sângele proaspăt.
"Ajută-ne."
E cineva?
Scuză-mă!
Mă auzi? Scuză-mă!
Te rog, nu vreau să-ți fac rău!
Deși am văzut-o doar o clipă,
asta era dovada clară că nu-mi pierdeam mințile.
Conte Dracula?
Suntem singuri... în acest castel?
Da.
Cu excepția servitorilor, desigur.
- Niciodată nu-i văd. - Nu rămân aici peste noapte.
Nu-i văd nici în timpul zilei.
De fapt,
cu excepția vizitiului,
n-am mai văzut pe nimeni să lucreze aici.
Da. Vizitiul.
Ceea ce vă întreb e
dacă în afară de dvs.
Mai trăiește cineva în acest castel?
Nu, Jonathan,
nu e nimeni care trăiește aici.
Deci, după apusul fiecărei zile,
Dracula părea mai puternic și mai tânăr,
în timp ce la tine era fix opusul.
Înțeleseseși ce se petrecea cu tine?
Nu la momentul respectiv. Credeam că sunt bolnav, doar...
bolnav.
Întoarce-ți capul în profil.
De ce?
Arată-mi!
Ai fost foarte curajos, dle Harker.
De eram în situația ta, n-aș fi fost așa de curajoasă.
N-am fost curajos. Cum anume am fost curajos?
Erai prizonier acolo. Ți-era frică, și totuși, petreceai zilele căutând
că credeai că cineva trebuie ajutat.
Ajutorul îmi fusese cerut...
Mi-ar fi fost dificil să refuz.
Dificil?
Inadmisibil.
Deci ți-ai continuat căutarea.
Povestește-ne!
Cu fiecare călătorie, pătrundeam tot mai adânc în inima labirintului.
În cele din urmă, am făcut o descoperire remarcabilă.
Ce pățiseră acești oameni?
Erau predecesorii mei?
Te rog!
E tot ce-mi amintesc.
Mă tem că am leșinat.
E de înțeles.
"Omoară-mă."
Știi ce înseamă asta?
Sună a blestem.
E în română.
Înseamnă "omoară-mă."
Arătau deja morți.
Erau morți și umblau.
Morți vii.
Spune-mi.
Există o boală,
o contagiune în lumea asta ce se transmite de la un bolnav la altul.
Pentru nefericiții care-i cad victimă,
viața devine incurabilă.
Își pierd sfânta abilitate de a muri.
Deși trupurile le putrezesc, conștiința le rămâne vie.
Ei suferă și după ce devin țărână.
E un secret păstrat de toți groparii.
Sunt printre noi unii destinați să zgârie capacul sicriului la nesfârșit.
Când lucrezi cu morții, nu te temi de moarte,
ci tocmai de opusul acesteia.
Există mântuire pentru aceste ființe?
- Nu știu! - Păstrează-ți credința!
Credința îi ajută pe copii și pe proști să doarmă.
Ceea ce ne trebuie...
e un plan.
Dracula e unul dintre ei, nu-i așa?
Un mort viu?
Mort viu, clar, dar din ce-mi spui, pare ceva mai complex de-atât.
Ți-ai revenit, Jonny!
Am crezut că te-am pierdut.
Ce caut aici?
Te-am găsit jos, dormind pe podea.
S-ar putea să greșesc, dar cred că aveai un coșmar.
Arăți cam palid.
Ai zis că nu bei.
Vin. Ascultă,
am nevoie să faci ceva.
Ia loc. Așa!
Așa. Acum, ia asta.
Vreau să scrii trei scrisori.
Ce-a fost asta?
- Nimic. - Parcă e un bebeluș.
Nu. Nu e niciun bebeluș. Johnny, concentrează-te! Trei scrisori.
Nimeni nu-mi spune Johnny.
- Nimeni? - Nimeni.
Să ai companie cât lucrezi.
Ea cine e?
- N-o recunoști? - De ce aș recunoaște-o?
Am luat-o din camera ta. E Mina, logodnica ta.
- Mina Murray. - Nu...
Cum...
Cum de nu-i recunosc chipul?
Păi, pari puțin cam...
secat.
Tu arăți tânăr.
Și-ți datorez asta în întregime ție.
Mersi.
Aproape a venit timpul să pleci, așa că, trei scrisori,
toate către Mina.
Una în care spui că aproape ți-ai terminat treaba
și că vei pleca într-o săptămână.
A doua în care spui că ți-ai terminat treaba
și că vei pleca mâine.
Iar a treia în care spui că ai părăsit castelul
și că ai ajuns teafăr în...
Unde să zicem?
În Bistrița, ce zici?
Voi trimite scrisorile când va trebui.
O trimit pe ultima în Bistrița
- ca să fie trimisă de acolo. - Dar, de ce aș face asta?
Ca Mina să știe că vii acasă.
Dar de ce să scriu scrisorile dinainte?
Pentru că nu te poți baza pe sistemul poștal de aici. Din precauție.
Pentru cine? Dacă...
Dacă pățesc ceva și scrisorile sunt deja trimise...
Atunci, Mina nu se va gândi să vină să te caute aici.
Vrei să vină aici?
Ăla e un bebeluș.
- Îl aud plângând. - Nu e niciun bebeluș.
Scrie scrisorile sau nu le scrie.
E treaba ta. Eu doar mă gândesc la Mina. Dacă nu te deranjează, am treburi.
Ne vedem mâine seară. Lasă scrisorile pe masă!
Ce date?
Ce date să pun la scrisori?
Cum să pun datele?
Păi, să vedem.
Prima să fie în 12. A doua, în 19.
Iar a treia...
În cât să zicem? În 29?
În 29?
E o zi la fel de bună ca oricare.
Noapte bună!
Dacă plec? Dacă plec de aici chiar acum?
Nimeni nu te oprește.
Nu am puterea să plec.
Nu. Știu.
Nu e vina ta, Johnny. Să nu te învinovățești!
Te rog!
Te rog... Te rog!
- Bebelușul! - Johnny,
nu există niciun bebeluș.
În clipa aceea, am știut că am de ales.
Mi se spusese cât mai am de trăit, limita existenței mele: data de 29.
Aveam de ales să rămân să mor încet
până mă regăseam închis într-una dintre acele cutii...
Sau?
Sau să-l ucid pe Contele Dracula.
N-ar fi fost o sarcină ușoară în situația aceea.
Nu, dar aveam unele avantaje.
Chiar aș vrea să știu care anume.
Eram slăbit și captiv.
- Într-adevăr. - Dracula nu mă considera o amenințare.
E adevărat. Da. Dar partea negativă e că erai slăbit și captiv.
Aveam un potențial aliat,
unul care putea urca zidurile castelului.
Unul pe care nu-l găseai.
Deoarece căutam ce nu trebuia.
Ar fi trebuit să caut o hartă.
A castelului? Dar nu exista niciuna!
Aia credea Dracula.
Spunându-mi asta, mi-a zis și unde o găsesc.
- Ce a spus? - Ți-am spus deja.
Mi-a scăpat.
Într-adevăr.
Ești mai isteț decât mine.
Nu sunt isteț.
Mereu am fost mai încet.
Când ești încet, știi că trebuie să fii atent.
Cei isteți nu ascultă niciodată.
Ai citit deja asta în povestea mea.
E vagă în anumite aspecte extrem de importante.
Te rog, continuă!
În seara aia, m-am gândit că Dracula a zis mai mult decât a vrut.
Și mai mult decât și-a dat seama.
Dat fiind că era o creatură a nopții, a trebuit să aștept dimineața
să-mi testez teoria.
Contele zisese că nu exista o hartă. Dar Petruvio era un artist,
iar artiștii vor să fie înțeleși.
Castelul era un monument adus iubirii pierdute a arhitectului
și luminii soarelui la care nu se mai putea întoarce.
Ce altceva e lumina soarelui,
dacă nu chipul persoanei iubite?
Calea către lumina soarelui.
Din hărțile castelului, era clar că Petruvio crease în planul său
un sistem de scurtături prin labirint.
Pasaje secrete, rămase necunoscute poate chiar și lui Dracula.
De câte ori privisem tabloul ăla fără să realizez?
Soția lui Petruvio era lumina soarelui,
iar el era paznicul porții.
Nu știe că pot să ies din cutie.
Nu-i spune!
Nu-i voi spune.
Acum ești prietenul lui?
Nu. Lucrez pentru el.
Sunt un avocat din Anglia.
Cred că te-a făcut prietenul lui.
De ce?
Ce e Anglia?
E locul din care sunt.
Știi ce e. Doar vorbești limba engleză.
Am învățat-o!
- Cum? - A avut un gust ciudat.
"Un gust"?
Odată ce ești prietenul contelui, e la fel cu toate limbile.
Mi-e foame.
Tu ai fost la geam?
Tu ai lăsat mesajul?
Te-am mirosit.
Ești prizonieră aici.
Și tu ești prizonier.
Vreau să te ajut.
Spune-i că mi-e foame.
Nu-mi dă decât resturi.
Ființe mărunte.
Spune-i c-am terminat-o pe ultima.
Am terminat-o foarte repede.
Mi-e foame!
Uită-te la ea!
E semnul crucii.
Simbolul lui Dumnezeu!
Știu.
E frumos.
Presupun că ai crezut
că crucea va alunga răul.
De ce zâmbești?
Credința ta mi se pare înduioșătoare.
Ce s-a întâmplat cu a ta?
L-am căutat pe Dumnezeu pretutindeni în lumea asta și nu L-am găsit.
Atunci, de ce ești aici?
Ca multe femei de vârsta mea, sunt într-un mariaj fără iubire
și păstrez aparențele ca să am un adăpost.
Acum,
să discutăm despre miraculoasa ta evadare din Castelul lui Dracula,
despre care ai vorbit așa de vag.
Mă aude cineva?
Vă rog, ajutor!
Ce interesant, Johnny!
N-am mai văzut să funcționeze la un bebeluș! Niciodată!
Mă gândesc să-l păstrez o vreme.
Sper că nu înseamnă că devin sentimental.
- De ce ai ucis-o? - Pe cine?
Ei bine, pentru că voiam să văd dacă va muri.
Nu te uita așa la mine!
Și tu ai fost copil. Cunoști sentimentul.
Nu ți-ai stricat jucăriile să vezi cum merg?
- Ești un monstru! - Iar tu, un avocat.
Nimeni nu e perfect.
Un țăruș în inimă.
Vezi tu, câteodată, legendele au dreptate.
Asta nu e ceva ce poți testa prea des.
Nu am decât câte trei mirese odată.
Mirese?
Mirese, da. Ăsta ar fi cuvântul potrivit.
Vezi tu, încerc să mă înmulțesc.
Ceea ce e o provocare,
când ești unul singur.
Ești aproape terminat, nu-i așa, Johnny? A fost tare însetată, micuța.
Când te gândești că voia să te țină în cutia aia,
numai pentru ea!
O să mă omori?
Firește c-am să te omor.
De ce muritorii sunt mereu așa de șocați de moarte?
Mi-ai luat totul.
Firește.
Prin intermediul tău, pot ajunge cel mai ușor în Anglia.
De ce în Anglia?
Pentru oameni.
Pentru toți oamenii aceia sofisticați și inteligenți.
Încerc de secole să explic asta lumii: ești ceea ce mănânci.
Acum...
dacă nu te superi, vreau să faci un ultim lucru pentru mine.
Nu l-am văzut de sute de ani.
Descrie-mi-l!
Pe cine?
Am cerut pictorilor să-l picteze și poeților să-l descrie,
iar Mozart a scris o melodie tare frumoasă despre el...
Ar fi trebuit să-l cruț, dar...
Ce vede avocatul?
În amintirea mea, Johnny,
acum e în spatele celui de-al doilea cel mai înalt pisc și e roșu.
E roșu, Johnny?
Uită-te tu însuți!
Asta m-ar transforma în scrum.
Bine.
Mi se pare corect.
Mi se pare chiar foarte corect.
Mă vei pune într-o cutie?
Uită-te la soare, Johnny!
E ultima oară când îl vei vedea.
Da, în caz că te ridici, te așteaptă o cutie.
Dar majoritatea celor din care mă hrănesc mor, deci vei fi bine.
Nu vezi? Sfârșitul e o binecuvântare.
Moartea te arată pe cât ești.
E piscul
de pe care îți poți vedea întreaga viață,
de la început, la sfârșit.
Moartea te face complet.
Cruță-mă!
Cum?
Răspunde-mi! Cum, Johnny?
Cum pot să te cruț?
Într-adevăr, cum, dle Harker?
Dle Harker?
Dle Harker,
urma să ne spui cum ai evadat din castel.
Da.
- Mi-ai citit povestea. - Da.
Poate-ți va împrospăta memoria.
"Dracula va fi servit."
Ce e asta?
"Dracula mi-e stăpân. Dracula va fi ascultat...
Dracula e începutul, sfârșitul și totul.
Dracula e Dumnezeu." Ce?
N-am scris asta.
Când te-au adus aici, ai cerut un stilou și hârtie.
Ai scris zi și noapte. Asta ai scris.
Nu. Am crezut că am...
Ai crezut că ai descris șederea ta în Castelul lui Dracula.
Asta e prima dată când ne-ai descris ce s-a întâmplat.
E momentul să termini povestea.
Cum, Johnny?
Cum să te cruț?
Cum?
Dă-mi drumul!
Știi de ce merg în Anglia. Știi că voi ucide oameni...
Mulți. Câți am nevoie. Poate chiar mai mulți.
Eu...
- Eu nu voi... - Tu nu vei ce?
N-o să le spui despre mine și nu mă vei opri?
Mă vei lăsa să măcelăresc oameni inocenți fără probleme?
Ce mai avocat te-ai dovedit a fi, Johnny!
Promit.
Jur!
Bine atunci.
Fă-o!
Jură!
Merg în Anglia să distrug totul și pe toți cei la care ții.
Dar dacă îmi juri că nu vei încerca să mă oprești...
te voi cruța.
- Mă înșeli. - Jură-mi!
Nu, mă vei ucide oricum.
Uită-te în ochii mei
și jură-mi!
Conte Dracula,
îți jur:
Dacă îmi dai voie să plec de aici...
de-mi lași viața...
atunci...
voi face tot posibilul să te opresc.
Cum mă așteptam.
Ăsta e Johnny pe care-l știu.
Bun venit pe vârful muntelui!
Nu respir.
O faci uneori, dar cred că e din obicei.
Nici inima nu-ți bate.
Sunt mort.
Un mort viu.
Dar se pare că încă n-ai devenit vampir.
Trebuie să te bucuri de orice vești bune.
Nu-l servesc pe Dracula.
Nu, dar e în mintea ta.
Întrebarea e: De ce nu ești într-o cutie?
Nu știu.
Nu e o întrebare pe care te aștepți să o pui,
dar ce s-a întâmplat după ce ai fost ucis?
Vai de mine! Ce rapid a fost!
Johnny! De obicei, oamenii par morți o vreme.
Văd că vei fi vioi!
E impresionant cât de repede te-ai întors!
Ai până și o rudimentară voință proprie.
Restul erau capabili să simtă doar foame, dar, uită-te la tine!
Îți dai seama? Asta schimbă totul.
Rămâi!
Ai putea fi cea mai aleasă mireasă a mea.
Restul au devenit bestii, dar tu ți-ai păstrat spiritul.
Johnny, semeni cu mine.
Eu nu sunt ca tine!
Asta e tot...
E tot ce îmi amintesc.
Dar de ce a urlat? Ce ai făcut?
N-am făcut nimic. Doar m-am uitat la el,
după care m-am trezit aici.
Da, lasă asta, știm restul.
Nu, eu...
Nu țin minte.
Râul te-a purtat în larg,
iar pescarii te-au găsit în plase.
Un om înecat care umblă și vorbește atrage curiozitate, și te-au adus la mine.
Bolboroseai despre o fată, Mina, căreia i-ai uitat chipul,
și un conte malefic care ți-a furat sufletul.
De ce m-au adus la tine?
Se știe că am o oarecare expertiză în vrăjitorie și ocultism.
Ești călugăriță.
Putem discuta altădată despre fascinația mea nereprimată
pentru lucrurile întunecate și malefice.
Deocamdată, să ne concentrăm pe motivul pentru care Dracula a urlat.
Erai cu fața spre soare.
Da.
L-am căutat pe Dumnezeu toată viața și niciodată n-am găsit nici urmă de El.
De ce acum? De ce tu? De ce el?
- Nu înțeleg. - Atunci, gândește-te!
Contelui Dracula îi e frică de cruce.
Îi e frică de simbolul Lui Dumnezeu.
- Fetei nu-i era. - Lasă fata! Ea nu conta.
Dracula, prințul vampirilor, se teme de cruce.
Înțelegi ce înseamnă asta?
Nu, spune-mi!
Că Dumnezeu există.
Dumnezeu există, și în sfârșit, L-am găsit.
- L-ai găsit pe Diavol. - Dacă e nevoie de Diavol
ca să ajung la Dumnezeu, să vină Diavolul!
- Nu-s de acord! - De ce nu?
- Nu crezi că te-a salvat cu un motiv? - Nu m-a salvat!
Sunt un nimic.
Asta ar crede Mina?
Dacă m-ar putea vedea, da.
Uită-te la mine!
Nici nu-mi amintesc chipul ei.
Da, cred că ai dovedit asta.
Dle Harker, îmi cer scuze pentru înșelătorie.
Era necesar să audă povestea chiar de la tine.
Se prea poate ca tu să fi uitat chipul logodnicei tale,
dar încă nu m-ai pierdut.
Bună, Johnny!
Măcar ochii ți-s încă albaștri.
Odată ce am aflat cine ești, a fost ușor
să aflăm că ești din Anglia și să-ți găsim logodnica.
Cunosc un detectiv în Londra.
- Mina. - Chiar ai crezut,
până și în cel mai sumbru moment,
că nu voi veni după tine?
Ai crezut că e posibil să-l abandonez pe cel pe care-l iubesc?
Nu mai sunt acel om.
Dragul meu,
urmează să ne căsătorim.
Așa că, ți-o spun direct:
cine ești rămâne la latitudinea mea.
Dracula e aici!
Ce palpitant!
Ai grijă de Mina!
Mina.
Ia-l, te rog!
De ce?
Pentru că sângerezi.
Și nu pot îndura.
Ia-l!
Maică stareță, sub nicio formă să nu inviți creatura!
Nu mă chinuia tentația asta.
Ce se petrece? Ce e asta?
Ne asediază forțele întunericului.
De ce forțele întunericului atacă o mănăstire?
Poate nu le place să fie criticate.
Știu cine ești.
Am studiat legendele.
Știu prea bine că mă adresez Contelui Dracula.
Liliecii sunt cam zgomotoși. Îi potolești?
Ascultă-mă!
Tu ești Jonathan Harker.
Niciodată nu mi-ai face vreun rău.
Știu că sunt în siguranță cu tine.
Eu sunt.
Uită-te la mine!
Privește-mă!
Johnny ochi-albaștri al meu.
Nu, Johnny!
N-o face!
Te rog, n-o face!
N-ai nevoie de asta!
Știu că nu ți-e necesar!
Johnny!
Soarele a apus. Nu mai trebuie să te ascunzi.
Sau ți-e prea frică să te dezvălui?
Te rog!
Dă-mi voie!
- Johnny! - Dă-mi voie!
- Te rog! - Johnny!
Nu.
Îmi pare rău.
Să mă ajute cineva! Vă rog!
E ceva diavolesc.
E mai rău de atât.
E chiar Diavolul.
Nu știu ce preferați voi,
dar mie-mi place un pic de blană.
Suferiți întru mine!
Nu știu ce legende ai citit,
dar clopotele nu mă afectează.
Acesta te va afecta.
Soră Agatha, ăsta e un alt proiect secret de-al tău?
Așa să speri!
Ce palpitant!
Va fi cea mai mare porție de călugărițe deodată...
Surori, prezentați armele!
Văd că mi-ați anticipat venirea.
Cunoșteam posibilitatea.
Soră Agatha, ce ai adus asupra noastră?
Hei!
Bună!
Bună, doamnelor!
Nu vreau să vă îngrijorez,
dar armata credincioaselor nu mă poate privi în ochi.
Ești gol, iar ele sunt călugărițe. Nu la ochii tăi nu se uită.
Nu mă invită nimeni înăuntru?
Am bătut cale lungă să vă văd.
Categoric nu.
- Soră Rosa, cheia! - Doar nu vorbești serios!
Sunt foarte serioasă și încrezătoare.
De unde ai știut că vin?
Avem aici un om pe care-l consideri proprietate.
- Mireasa mea. - Cred că el te-a atras aici.
Albina poate să găsească nectar oricând.
Iar pentru o capcană e nevoie de miere.
Nu cred că asta e o capcană.
Dacă ai crede că e, n-ar fi o capcană prea bună.
Mulțumesc, soră.
Conte Dracula, te rog să fii atent la cuvintele mele!
Aceasta e Mănăstirea Sfânta Maria din Budapesta, și nu ești binevenit aici.
Mai exact, nu ești invitat să intri.
Deci e adevărat.
- Interesant! - Ce e?
Un vampir nu poate intra în nicio casă,
decât dacă e invitat să intre. Nu eram sigură.
- Un vampir? - Ai deschis poarta
deși nu erai sigură?
- Un vampir? - Nu fierul te ținea afară.
Puteai să-l faci bucăți.
- Te-aș putea face pe tine bucăți. - De acolo, n-ai putea.
Dar, ce te oprește?
O senzație? O forță?
E ceva fizic sau mental?
- De ce ai nevoie de invitație? - Te aștepți să-ți zic?
Sincer, nici nu mă aștept să știi.
O bestie se poate supune unor reguli, dar nu m-aștept să le înțeleagă.
Sunt mai mult decât o bestie.
În ce fel?
Din vorbele tale,
trăiești de sute de ani, dar nici măcar nu poți intra într-o mănăstire.
Și un bou ar putea.
- Cum ești mai presus de o bestie? - Vrei să-ți arăt?
Desigur. Aștept.
Vino aici un moment!
Vino mai aproape!
Uită-te la ele!
Uită-te la surorile tale!
- Înarmate și pregătite. - Nu te uiți.
Nu e nevoie.
Doar de una. De atât am nevoie.
Dacă mă invită o singură persoană din frumoasa ta armată,
îți voi sfâșia lumea în bucăți,
și voi bea pe săturate.
De ce te-ar invita? Ce ai de oferit?
- Viață eternă. - Ei bine, o au deja.
- Mersi. - Începând din seara asta,
prima care mă invită să intru va rămâne alături de mine.
Le voi sfâșia pe restul. Și, doamnelor...
voi avea grijă să nu mă grăbesc.
Niciodată să nu grăbești o călugăriță.
- Cuvintele tale nu sunt binevenite aici. - Dacă nu vă tentează oferta mea,
întrebați-vă:
Cine va fi tentată?
Care e cea mai slabă?
Care e cea mai speriată? Care va ceda prima?
Mai e timp să fii chiar tu?
Ce-i ăla? Ce faci?
Ai vrut să știi care-i mai slabă?
Îți voi arăta.
Hai, înfruptă-te!
E un câine care trece pe aici des. Mereu îi dăm resturi.
Haide! Ai bătut un drum așa de lung.
Sunt sigură că ți-e sete.
Sincer, nu-s sigură care e farmecul.
Presupun că gusturile nu se discută.
Crezi că e inteligent să mă provoci?
Da.
Vreau să învăț despre tine.
Vreau să văd care ți-s limitele.
- Ăsta e scopul experimentului. - Nu concepi,
n-ai nici cea mai vagă idee...
Bun băiat!
E demn de dispreț.
- N-ai rușine. - Ai grijă ce-mi spui!
Nu vorbi cu gura plină!
Și-a câștigat dreptul să te disprețuiască. Și noi, la fel.
Fiecare dintre femeile din fața ta s-a împotrivit plăcerilor trupești,
și a rezistat tuturor tentațiilor.
Ne-am eliberat de pofte,
și, astfel, de teamă.
De aceea nu înduri să vezi asta.
Simbolizează o virtute sfântă care-ți lipsește.
Este însăși bunătatea.
Pentru un moment, te-am crezut inteligentă.
Dar nu,
nu de aceea mi-e teamă de cruce.
- Bunătatea n-are nicio legătură cu asta. - Așa spui tu.
Dar cum ar putea o bestie să-și înțeleagă frica?
Nimeni nu te va invita să intri, Conte Dracula.
Te vom compătimi doar.
Tu cine ești?
Termină-ți resturile! Altceva nu mai primești.
Agatha.
Așa o cheamă, nu-i așa?
Maica stareță mi-a folosit numele. Ai auzit-o.
- Mai încearcă! - Cred că vii de altundeva.
- Din Olanda, nu-i așa? - Cred că-ți dai seama după accent.
Noapte bună!
Helsing!
Van Helsing!
Ce anume te interesează la mine, Agatha Van Helsing?
Cine ești?
Toate coșmarurile tale într-unul.
O femeie educată cu un crucifix.
A fost un om curajos.
Cred că te-a iubit foarte mult.
Ce e el?
Ce e Contele Dracula?
Cât a trăit, a fost un prinț cu o cultură și cu realizări excepționale.
După moarte, a devenit cel mai capabil dintre vampiri.
- Cel mai capabil? - Cel mai de succes.
Majoritatea sunt sălbatici, aproape senili.
Nu rezistă mult, dar, cumva,
Dracula a găsit o cale să-și păstreze intacte
forma umană și inteligența timp de sute de ani.
- Pentru că bea sânge. - Toți beau sânge.
Dracula a învățat cum s-o facă bine, poate alegându-și victimele cu mare grijă.
Până și după moarte, discriminează ca un aristocrat.
Așa că mi l-a luat pe Johnny.
Vino, maica stareță va vrea să ne rugăm!
Nu văd rostul rugăciunilor.
Dumnezeu nu e nicăieri.
În cazul ăsta, ne revine nouă sarcina să-l oprim pe Contele Dracula.
Așa vom face, nu-i așa?
Da, așa vom face.
Rămas bun, Johnny ochi-albaștri.
Nu voi mai iubi pe nimeni altcineva.
Într-adevăr.
Johnny!
Johnny ochi-albaștri!
Suicidul nu funcționează. Crezi că morții vii n-au încercat asta?
Țărușul în inimă e o idee bună.
Dar trebuie să fie înfipt de altcineva.
Sunt dispus să încerc.
Vrei să fac asta?
Vrei să te omor așa cum trebuie?
Tot ce trebuie să faci...
e să mă inviți înăuntru.
Ne înfruntăm cu pericole și cu forțe malefice.
Ele stau la poarta sanctuarului nostru.
Dumnezeu e cu noi, știm asta.
Iubirea Domnului e eternă.
Și asta știm.
În seara asta, în ceasul nostru de primejdie,
credem că Domnul își va aminti de noi?
Că ne va veni în ajutor și că ne va salva din umbra morții?
Nu.
Nu, nu o va face.
Unde-L putem găsi pe Dumnezeu în lumea noastră?
În rugăciunile noastre?
Nu.
În cântece?
Nu.
În suferința și în răbdarea noastră?
Nu.
Credința nu e un schimb.
Nu faci troc cu divinitatea.
Ci te aliezi cu ea.
Așadar, unde-L găsim pe Dumnezeu?
Vă spun eu, surori.
Când vă aflați în cea mai adâncă groapă,
singure, fără speranță și fără ajutor,
și totuși, încă puteți deosebi binele de rău.
Când peste tot e doar întuneric și disperare,
și totuși, simțiți un murmur în sânge,
diferența dintre bine și rău.
Când sunteți dincolo de scăpare, recompensă sau judecată,
și, totuși, priviți asupra răului și spuneți:
"Nu! Gata! Până aici!"
Nu!"
A cui e acea voce?
Cine vă e alături în întuneric?
A cui voce vă ține pe calea credinței?
Întunericul și răul ne pot părea captivante,
dar eu cred că asta e deoarece, în prezența lor,
Îl putem simți pe Dumnezeu în inimile noastre.
Nu, El nu va veni să ne salveze.
Noi ne vom înălța spre a-L întâlni.
Să ne rugăm!
Își dregea glasul.
Cred că acum e bine.
Așadar, doamnelor, cine urmează? Bau!
Mi-e cam greu să decid cine va fi...
Mi-a venit o idee!
Prinde!
Ăsta e cel mai sigur loc.
- Ce e aici? - Atelierul meu.
Aici, unde bate soarele!
- E noapte! - Dimineață!
- Sunt multe ore până dimineață! - Știu.
La cine e? Cine l-a prins?
Avem o câștigătoare!
- Ce-i aia? - Iisus.
Iisus?
Pâine.
Pâine de la împărtășanie.
Firește.
Călugărițe. Aveți chestiile alea... care chiar funcționează.
Deși...
niciodată nu veți ghici de ce anume.
Așadar, va trebui să mă controlez.
Dar, fie vorba între noi,
e mult mai distractiv să controlez lupi.
Rămâne să alegeți cine preferați să vă sfâșie.
Firește, puteți alege.
Sunt un mort viu, dar nu sunt absurd.
Vai, cred că a durut!
E în regulă. Nu se mai aud țipete.
Nu știu cum ai putut îndura să asculți.
Din cauza mea s-a întâmplat.
Pedeapsa mea a fost să ascult.
Dracula ne va găsi, nu-i așa?
Firește.
Cum îl va ține pâinea la distanță?
- E pâine de la împărtășanie. - Cum?
Nu știu.
Niciuna dintre legende n-are sens, dar, totuși, par să fie adevărate.
Nu poate intra în casă fără invitație. De ce nu?
Lumina zilei îi e fatală. De ce?
Îl înspăimântă crucea, dar nu e credincios.
Cumva, toate aceste lucruri arată același lucru.
Dracula se teme de ceva mai presus de orice.
Ca să-l distrugem, trebuie să descoperim ce anume e.
A intrat în mănăstire. Cum a reușit să intre?
Evident, invitat fiind.
Deci l-a invitat cineva.
Mina?
Te-am crezut...
Te-am văzut mort.
N-am putut să-l opresc, Mina. L-am lăsat să intre.
- E înăuntru. - Știm, Johnny.
A ucis pe toată lumea.
Nu trece acea linie! Nu te poți apropia.
Lasă-l să intre!
Nu putem avea încredere în el.
E mai puternic decât crezi.
- Dacă sunt cu el... - Ba nu!
- Nimeni. - Te rog!
- Nu-l putem lăsa acolo! - Nu-l invita înăuntru!
Nu!
Vino aici, Johnny!
Vino la mine!
Te invit să fii cu mine.
Nu știi ce faci! L-a invitat pe Dracula. O va face din nou!
N-o va face. Nu-i așa, Johnny?
Pentru că sunt cu tine,
și îți voi da putere.
Noi doi, împreună, putem fi mai puternici.
Johnny, ochii tăi...
E înăuntru.
Cum de ochii nu-ți mai sunt albaștri?
Că nu sunt ochii mei.
Bună!
Muream de nerăbdare să te cunosc.
VA URMA
Subtitrare: Retail