- Godmorgen, alle sammen. - I lige måde, ma'am.
Undskyld, hvis vi kommer ubelejligt, men vi må tale sammen.
Så kom med indenfor.
De må bære over med os, men vi er ikke vant til at se folk herude.
- Smagte vandet godt? - Vældig godt, tak.
Det er ret uheldigt. Brønden er fuld af svovl
men sætter man en kande ud i solen i en time, så bliver smagen god.
- Jeg havde hørt, at her kun var jer to. - Det her er vores datter. Ruth.
Hvordan klarer I jer herude?
Jeg undskylder, ma'am.
De har et fint stykke land her.
Afsides... og lidt isoleret.
Vi klarer os... Ikke sandt?
Jo, men mennesket er et komplekst og forunderligt væsen.
Har man først vænnet sig til noget, er det svært at klare sig uden.
Enkle ting. Den mindste afvigelse af bekvemmeligheder
giver hende en fornemmelse af udsættelse.
Jeg ser det som essensen af at være til.
Amen.
Jeg har tilbragt det meste af mit liv på afveje.
Langt fra den velsignelse, høj status giver.
En ny cigar...
...en glat whisky...
...eller varmen mellem benene på en smuk kvinde.
Det sidste bør man ikke undvære.
- Vel, Isaac? - Navnet er Meechum. James Meechum.
Tilgiv mig min fejltagelse.
Jeg fik at vide, at dette var mr Isaac Ackermans hjem.
Seks af tolv og formand i retssagen mod Jake Tullis?
Det siges, at Ackerman og hans venner ikke nøjedes med kun
at tage livet af gamle Jake. De efterlod ham i galgen efter solnedgang.
De lod ham hænge der i næsten en hel måned.
Fuglene hakkede øjnene og kødet ud af hans skelet.
- Gå ud og lav dine opgaver. - Nej!
Det er trist, at uskyldige ører skal høre det her.
- Hvis jeg må... - Nu! Tullis var ingen engel.
Så meget er sandt.
Men hvad havde han gjort for at fortjene denne ondskab?
Og den kom fra gode og redelige mennesker.
Jeg har stillet det spørgsmål til mange, men ikke fået et tilfredsstillende svar.
Så jeg spørger Dem... mr Ackerman.
Hvad kan have fået disse gode mennesker til at opføre sig sådan?
Ville det blive anderledes, hvis jeg udtrykte det fornemt?
God mand.
Hård og beslutsom til det sidste.
Jeg kan ikke sige det samme om de andre.
Men det er kun rimeligt at høre på dig, da du er det sidste mærke i revolveren.
Den sidste af tolv.
Jeg går ud fra, at du hat hørt det.
Men du havde måske ikke indset, hvor meget du var med i det.
Men for at fremskynde sagen... så finder jeg dig skyldig.
Mor!
Lad hende gå.
Jeg beder jer.
Det er smukt at se. Faderens kærlighed til barnet.
Intet er tykkere end blod.
Var du der den dag, mrs Ackerman?
Jeg kan forestille mig, at du er stolt af din mand.
Men så vidt jeg har hørt, var det et stort tilløbsstykke.
Folk kom langvejs fra.
Alle ville se, når Isaac, den udvalgte formand
rejste sig for læse dommen op.
Og dømte min bror til døden.
Gjorde det dig stolt af din mand, mrs Ackerman?
Det var ikke et retorisk spørgsmål, og jeg forventer et svar.
Nu tænker du, at det kun kan ende galt, og det er korrekt.
Sig sandheden, så lader jeg måske pigen leve.
Jeg var stolt.
Stolt over, at min mand kunne dømme det, han mente var retfærdigt.
Tak, ma'am.
Mange tak.
- Vent! - Hvorfor det?
Pige... Du! Bløder du?
- Er du blevet en kvinde? - Ja.
- Hun kommer med os. - Nej, nej, nej!
Hvem fanden er du?
Da jeg ulejligede mig med at sende et telegram, troede jeg, du vidste det.
Er du her på grund af Garret?
Garret, op med dig. Du har besøg.
- Dig kender jeg ikke. - Quincy Hollis Foster, US Marshall.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Vil du lade os være alene?
- Sig dit ærinde. - Jeg venter, til du er færdig.
Færdig.
Godt. Jeg sporer en bekendt af dig. Hjælp mig, så er du fri.
- Morer jeg dig? - Ikke det mindste.
- Hvad laver du? - Jeg går i seng igen.
Hvis du vil blive her, så foretrækker jeg, at du tier stille.
- Jeg kan få dig løsladt. - Skal jeg føre dig til Royce Tullis?
Jeg har hørt, at han holder jer travlt beskæftigede.
Ja, jeg vil bede dig hjælpe mig med at finde mr Tullis.
Og Gretchen James, Samson Sullivan og Cyrus Pope.
For nogle dage hakkede de det sidste navn af på deres liste.
En mand ved navn Ackerman.
De dræbte også hans hustru.
De havde en datter. Hun kan være i live.
Men nu ville hun nok ønske, at hun ikke var det.
Det her duer ikke.
De løslader mig om et par dage, og så forsvinder jeg herfra.
Har du hørt om byen Macon? Der kender man til Carson Garret.
En spejder og stifinder, der er blevet kvægtyv og røver.
Carson Garret, alias Marcus Thunstall, alias Carson Miller
efterlyst for hestetyveri, indbrud, frækt og vellystigt udsvævende liv.
- Du har vist moret dig godt. - Hvor vil du hen?
Benådning for tidligere forbrydelser af guvernør Saffords administration.
En chance for forsoning efter et liv i dårligdom.
Og en lille tak.
Skulle jeg gå imod Tullis? Det er det samme som en dødsstraf.
Sådan gik det for... en bymarshal
en territoriel magistrat og tolv gode borgere
som sendte hans bror i galgen.
Men nu får du chancen, en lille chance for
at afgøre den skæbne, de har fortjent.
Der er en by i nærheden, som hedder Silvermill. Kender du den?
- Jeg passerede den på vej hertil. - Der er en saloon der.
I den er der en flot kvinde med et tvivlsomt ry.
Få mig ud herfra, giv mig et varmt bad og rent tøj
så har vi en aftale.
Ikke lige hvad man kalder et solidt måltid, vel?
Den lille fugl der kan tilfredsstille en anden slags sult.
- Glem hende, Cyrus. - Creekside i morgen og så Stonetrees.
Der kan du spise, til du revner, og bolle dig bevidstløs.
Men du holder dig fra blondinen. Hun skal sælges intakt.
Hun er jo skadet. Hvilken rolle spiller det?
Vi får en bedre pris hos de vilde end nogen andre steder.
- Jeg hader de djævle. - Du kan blive i Creekside.
- Så bliver der mere til os andre. - Jeg bliver ikke.
Godt. Så er det afklaret.
Damerne først.
Jeg får ingenting i aften.
Men jeg har ret til det.
Det der skal du slet ikke tænke.
Du ved, at Royce vil have hende urørt.
Vil du have en tår? Ja, kom nu.
Jeg vil bare hjem.
Hvad tror du, der skal ske?
Hvad fanden var det?
Cyrus!
- Kom her. Lad mig få dig. - Stop!
Han er af hende nu. Få den væk. Få den væk!
For helvede.
- Forbandede luder. Vil du stikke mig? - Ja, det vil jeg.
- Vent nu lidt! - Knyt!
Gå rusen af dig, Cyrus.
Han er bare... Ingen...
Nu skal vi sove. Vi tager af sted ved daggry.
Fandens også!
Satans! De modbydelige, forbandede vilde!
- Hvad helvede, Cyrus? - Apacher. Blood Feathers måske.
- Hvad? - Vi har lige mistet vores transportmiddel.
- Det er løgn! - Desværre ikke.
- Det var ikke Blood Feathers. - Hvordan ved du det?
Fordi vores halse ikke er skåret over.
Du, insektøjne.
Du så dem, ikke sandt?
Ja, du så dem, men ville ikke advare os.
- Jeg skal give dig en lærestreg! - Hun er mindre værd uden tænder!
Hæng væslen, hæng væslen... Det pigebarn bringer uheld.
- Jaså? - Ja.
- Cyrus, du er en stor idiot! - Bare skib til mig.
Stille! Forstået?
Vi fortsætter til fods herfra.
Tag med, hvad I kan.
Er det sandt?
- Hørte du dem komme listende? - Nej, sir.
Det håber jeg ikke. Hvis det var slemt før, er det blevet meget værre
fordi vi skal bevæge os til fods.
Godt, så tager vi af sted.
Sådan.
Tag, hvad I kan.
Kunne du også tænke dig en kvinde?
Nej tak.
- Er du sikker? Du virker anspændt. - Jeg klarer mig.
Tak.
- Hvad ønsker du, min ven? - Te ville være dejligt.
Vi har ikke te, men jeg kan skaffe nybrygget kaffe.
Tak, men nej tak.
- Er jeres vand rent? - Taget fra brønden i morges.
Så tager jeg det.
Værsgo, sir. En vand.
Tak for det.
Du burde takke manden, der betalte.
Tak, mand.
Hvem er han for resten?
En platfodet ordenshåndhæver.
Laver du sjov med mig, Garret?
Han vil bare have mig til at finde Royce Tullis og hans bande.
Jaså.
- Nå? - Så er det her vel farvel.
- Jeg håber, du nød det, mr Garret. - Lidt halløj i busken kan lette på...
- ...det tryk, du har i dig. - Jeg anvender ikke ludere.
Det var da trist.
- Du ved, jeg har tænkt. - På?
Da vi jager den farligste bande i territoriet
kan du måske købe mig en revolver. Eller endda et gevær.
- Det er ikke nødvendigt. - Ikke?
- Forvent ingen kamp. - Skal vi bare bede ham følge med?
Du skal bare føre mig til ham. Jeg ordner resten.
Okay.
Nå da, 2000.
Dobbelt så meget som i sidste uge.
Så mange penge tiltrækker sig opmærksomhed.
Ja, det vil de.
Nå?
- Det her giver ingen mening. - Hvad mener du?
Tja... vi var på rette side af Creekside...
...og så skal denne bakke være Banshees Peak.
- Men det er den ikke. - Hvordan ved du det?
Hvis den var det, ville det der være Canners Walk.
Jeg ved ikke, hvad det der er, men det er ikke Canners.
- Vi er faret vild! - Så er det nok!
Han er tosset og ved ikke, hvor han fører os hen.
Tag det roligt. Vi finder ud af det.
Der er røg dernede. Nogle tynde søjler som i en lejr.
- Det kan være indianere. - Måske Apacher.
- Eller Blood Feathers. - Det tror jeg ikke.
Røgen kan ses på lang afstand. Blood Feathers er mere diskrete.
Okay.
Hvad siger du, Jonah? Er det klaret?
Jeg er enig.
Sig frem, hvis jeg skal dele med dig.
Afstå!
Jona, du har kun givet mig en lille smule.
Jeg skal lette på trykket. Forsøg at beherske dig så længe.
Dav.
Den kotelet ser lækker ud.
Du skulle vel ikke have en bid til overs?
Tillad mig at blande mig, mine herrer.
Stakkels Jonah her er ikke i stand til at ytre selv de enkleste ord
men heldigvis for ham fabler jeg tilstrækkeligt for os begge.
- Hvad betyder fabler? - At snakke.
Godt ord. Det vil jeg huske.
Er det her vejen til Creekside?
Creekside? Den ligger nok 80 km herfra.
- I har et langt ridt foran jer. - Hvad var det, jeg sagde?
Beklager, boss. Det var uvejret og sådan...
- Hvor fører vejen hen? - Nærmeste by er Stark Ridge Hollow.
Ikke mere end to timer væk. Følg vejen, så kommer I dertil.
Så tager vi af sted.
For Guds skyld! Stop, min ven.
Jonah, min ven, behersk dig. Bland dig ikke i ting, som ikke vedkommer dig.
- Du burde lytte til ham, Jonah. - Jeg kan tage ham.
- For helvede, Cyrus! - Vil du have pigen, så er hun din.
- Tag det roligt med aftrækkeren. - Jonah, stop nu.
Heltemod er skadeligt for dit helbred.
- Den lille fugleunge undslipper ikke! - Gretchen!
Fandens også! Flyt dig, fjols. Skynd dig efter hende!
Du slipper ikke væk, tøs.
Gretchen!
Ma'am! Hjælp!
- Rolig! Hun er intet værd død. - Kom nu, Athaliah.
Op med dig, bitch!
Er I okay, drenge?
Goddag, venner. Intet, I skal tage jer af.
I ønsker ikke det her!
Vær hilset.
- I lige måde. - Velkommen til Eminence Hill.
Sir, hjælp mig!
Pigen er en tyv. Hun ville flygte med min pung.
En tyv, siger De? Hun ser ikke sådan ud.
Lad hende ikke narre Dem.
Jeg overdrager hende til den første lovmand, jeg møder.
- Vi er alle lovmænd her, på sin vis. - Og hvad betyder det?
Nej! Stop! Hjælp!
- Guds lov. - Den eneste lov.
Det taler vi ikke om.
- Har du et navn? - Jeg hedder Dathan.
- Dathan? - Han er heller ikke i god stand.
- Jeg kan knap nok gå. - I er velkomne i Faders hus.
Rent vand, mad og husly.
- Og du kan tage dig af såret. - Det er fint med mig, boss.
Det kan jeg vist ikke afslå.
Vis os vej, min ven.
Følg med mig.
Jeg vil ikke betvivle dine evner, mr Garret
men vi synes at bevæge os mod nord snarere end syd.
Mener du det?
Macon ligger mod syd ligesom Ackermans gård.
Hvis du vil finde Royce Tullis, er han ikke i Macon eller på Ackermans gård.
Nej, men hvordan vil du finde ham, hvis vi ikke følger sporene derfra?
Hvis du var ude efter en stifinder, burde du have hyret en rødhud.
Vil du finde Tullis, skal vi mod nord.
- Så du ved, hvor han er? - Jeg har en idé om det.
Det er i hvert fald bedre end at spore.
- På hvilken måde? - Du sagde, at han har en pige med.
Det er der kun én grund til, og det er ikke, som du tror.
Gamle Gretchen ville skære kuglerne af ham.
Nej, han vil sælge hende. Han får en god pris, hvis hun har alle sine tænder.
- Og hvor skal hun sælges? - Tja, du har Old Mexico...
...men der vrimler det med dusørjægere.
Man får en bedre pris nordpå. Jeg tror, han er på vej til Stonetrees.
- Det har jeg aldrig hørt om. - Blood Feather-territorium.
- Blood Feathers? - Kender du dem?
Det lyder bekendt. Indianere, Apache eller Navajo-rebeller.
De ondeste mordere i territoriet. Får mongoler til at ligne nogle pjok.
Jaså. Og du mener, at Tullis er på vej dertil?
Ja, det gør jeg.
- Godt. - Dusøren...
Vi deler vel den vel i to?
- Nej, det gør vi ikke. - Hvorfor ikke?
Du fremsatte dine krav i Riley. Et bad, rent tøj og en luder.
Du tager pis på mig!
Jeg har påtaget mig en forpligtelse, og nu skal du gøre det samme.
Du har ikke mange venner, vel?
De er... venlige.
- Lidt for venlige. - Men det lugter godt.
Jeg mener, han er også rar.
- Jeg synes ikke om det. - Det gør du aldrig.
- De virker lide mærkelige. - Og det kommer fra dig.
- Er du ham... de kalder Fader? - Jeg hedder Noah.
Velkommen til min ark.
- Det er en fin gård, du har her. - Tak.
- Fryd dig, Fader. - Søster Wilhelmina.
Det ser fantastisk ud.
Det der er en lækker fugl.
Hvad? Noget galt, solstråle?
Lad mig sige et par ord, inden vi spiser.
Mens vi bøjer vores hoveder...
Lad os takke Herren for hans gaver, og må denne høst give os styrke...
...så vi kan tjene ham bedre.
For vi ved, at kun gennem gudstjeneste...
...og tilbedelse kan vi få frelse.
- Amen. - Amen, så går vi i gang.
- Det smager godt. - Det glæder mig, at De synes om det.
Hvor kommer I fra?
Tja... her og der.
Så det er et tilfælde, at I befinder jer i Eminence?
På grund af tyven. Ellers var vi aldrig kommet hertil.
Nej... Jeg kan ikke påstå, at jeg har hørt om jer før.
- Altså, aldrig set stedet på kortet. - Vi holde os for os selv.
Bønder.
Ved I, hvad der ville passe godt til fuglen? Lidt Old Taos.
- Undskyld? - Whisky.
Og øl.
Undskyld, vi gør ikke brug af alkoholiske drikke.
Nå... Det er meget uciviliseret.
- Jeg bliver pludselig svimmel. - Også jeg. Jeg føler mig...
Det er bedst ikke at bekæmpe det.
Lad det tage dig.
- Snus? - Ja.
Dagene er varme, men det bliver koldt heroppe, når solen et gået ned.
Pete, giv mig den der.
- Hørte I det? - Nej.
- Der er nogen derude. - Sikkert prærieulve.
Hej, deroppe.
- Hvem er det? - Jeg hedder Garret og er fredelig.
Jeg har loven med mig. Vi vil ikke have ballade.
- Sid af hestene. - Som du vil.
Dav.
Sig til din ven, at han skal undgå hurtige bevægelser.
Vi vil bare udveksle nogle venlige ord og få lidt varme ved bålet.
Sæt jer ned, men jeg holder øje med jer.
- Tak. - En tår?
Meget gerne.
Tak, makker.
- Hvor er I på vej hen? - Intet bestemt sted.
- Og I? - Det samme her.
- Vi rider bare omkring. - Rider omkring, siger du?
Vi er på vej til det samme sted som jer.
Men vi vil dele dusøren i fire dele.
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - Virkelig?
Hvad med dig, Foster?
Kalder du dig lovens mand nu? Det skilt har nok været dyrt.
Undskyld, men jeg ved ikke, hvad du taler om.
Kan du ikke huske mig?
Men jeg ville aldrig glemme dig. Se godt efter, drenge.
Vi har en sand legende blandt os. Selveste Quincy Hollis Foster.
Har I hørt om ham?
Ja, det har jeg.
Jaså, Charlie. Fortæl, hvad du har hørt.
Han er en morder.
Morder? Han er det nærmeste, man kommer dommedag i menneskelig form.
Man får kuldegysninger ved at høre bare halvdelen af, hvad han har gjort.
Ting, jeg har gjort.
Den sidste sætning understeger den manglende betydning af dette emne.
Til det nuværende dilemma.
Som er?
Efter hvad jeg har hørt om mr Tullis og hans bande...
...ville jeg sætte mine penge på, at han dræber jer alle.
Der er ingen mening i at tage chancer med tanke på alle mine anstrengelser.
Hvad? Tror du, at du bare kan fordrive os?
- Nej. - Godt så.
Ilden er dejlig.
Hvis det er i orden med dig, så laver jeg min egen sovepose.
Gør, som du vil.
Royce?
Royce!
- Gretchen. - Cy?
Hvad sker der?
Royce?
Vågn op.
Ved I, hvem I står over for?
- Ved I, hvem I står over for? - Det er det første, vi vil have svar på.
Så kan vil tale om, hvordan I kom hertil, og om vi kan vente flere besøgende.
Men for at få den rette rækkefølge...
Hvem er du?
Jeg er Royce Tullis.
Navnet er mig ikke bekendt.
- Det er aldrig nogen overraskelse. - Forståeligt nok.
For vidste jeg, hvem du var, ville det være dumt af mig at behandle dig sådan.
Så snart jeg kommer væk herfra, har jeg noget i gære.
I skal få et forslag, hvis I løslader mine venner... og mig.
Vi lover at se bort fra det her.
Jeg er ikke interesseret i at se bort fra noget.
Herregud...
Jeg vil tæve djævelen ud af dig!
Slaget var for din blasfemi. Hører den op, kan du beholde resten af dit smil.
Vær venlig at besvare spørgsmålet.
Du er død.
Jer alle sammen.
Hvad laver I?
- Venstre hånd. - Nej, nej, nej...
Foretrækker du den højre, revolvermand?
Nej, vent!
- Svar. - På hvad, for helvede?
Sidste chance. Hvordan fandt I os?
- Jeg... - Vent.
Det var ikke planlagt. Vi jagede et barn.
Hun flygtede fra os og fandt jer.
Hun ser ikke engang ud til at kunne stjæle en kylling.
- Hvem er hun? - Hvorfor?
- Hvorfor tænker I på hende? - I bortførte hende.
Hvorfra? Og vil nogen hente hende?
Ingen vil lede efter hende, for vi efterlod ingen i live.
Men den måde, jeg efterlod hendes familie på, er ingenting
sammenlignet med, hvad der sker med jer, hvis I ikke lader mig gå.
Det bliver en lang nat for dig, mr Tullis. Men vi vil nedbryde din trods.
Tag det roligt, den skal række til hele dagen.
Der er nok koldere i helvede.
Kommer vi igennem her, når vi Sharon Springs i aften.
- Og hvis vi tager et hvil? - Der er intet vand langs vejen.
Standser vi her, dør vi.
- Du er vel vant til de forhold. - Ja, det er jeg.
Jeg vil nok aldrig vænne mig til ekstremt vejr, hverken varmt eller koldt.
Jeg ville ikke hænge med næbbet. Du har evner i andre retninger.
Det kan man vel godt sige.
Det plager dig vist ikke det mindste at dræbe mennesker.
- Jeg gør kun, hvad pligten kræver. - Sådan retfærdiggør du det.
For en, der engang red med den værste forbryder i territoriet
...er du mærkeligt fordømmende. - Jeg har også dræbt.
Men jeg har aldrig haft din indstilling til det.
- Var det morsomt? - Der er ingen som mig, mr Garret.
Jeg kender en.
Hvis skæbnen vil, har I dræbt hinanden, inden det her er slut.
Så ville verden sikkert blive et bedre sted.
Royce! Royce!
- Royce! Er Royce inde hos dig? - Skiderikker.
Forbandede skiderikker!
Cyrus, for helvede! Svar mig!
Udskud. Bare vent. Det bliver en fornøjelse at se jer lide.
Hvor fører I hende hen? Hører du, hvad jeg siger?
Grisekneppere!
Godeftermiddag. Jeg underskylder for i går
men i dag har du det sikkert bedre.
Tak, brødre, men jeg overtager herfra.
Jeg hedder søster Abigail, men du kan kalde mig Abby.
Ruth.
Ved Herrens nåde. Lad hende dele min høst og mit hjem.
Hvor du tager hen, tager jeg hen. Og hvor du bliver, bliver jeg.
Dit folk bliver mit folk...
...og din Gud min Gud.
- Hvad? - En tekst om dit navn, Ruth.
Et rent hjerte og ven af Guds folk.
Se, Athaliah. Hvad lidt ømhed...
...kan gøre for at bistå et uberegneligt lam.
Ja, ma'am.
Som med alt andet er det kun muligt med hjælp fra Herren.
Ja.
Og hvorfor er det sådan?
Fordi de retfærdige kun handler...
- For at fremme... - For at fremme hans vilje.
Netop, mit barn.
Og da de blev ved med at spørge ham, rejste han sig op og sagde:
"Lad den som er uden skyld, kastr den første sten på hende".
Ja?
- Du er meget smuk. - Tak.
Broder Dathan venter på os i stuen.
Broder?
Søster, kan vi få et øjeblik alene?
Ja, broder.
Sæt dig ned.
- Hvor skal vi begynde? - Jeg ved ikke...
Begynd med at fortælle, hvordan du havnede i et så beskidt selskab
og frem for alt... hvordan du fandt os.
Det var ikke meningen.
Da de...
De kom til vores gård en dag og dræbte min mor og far.
Far havde siddet i en jury, som kendte mr Tullis bror skyldig i mord.
Mr Tullis ville hævne sin døde bror...
...så de dræbte dem og tog mig med.
Et sted mødte vi to mænd. En hvid og en farvet.
Den farvede mand ville hjælpe mig med at flygte.
- De to blev sikkert også dræbt. - Jaså.
Jeg hverken så eller tænkte over, hvor jeg var på vej hen.
Mit eneste mål var at komme væk.
Men da Gretchen fik fat i mig, var jeg her hos jer.
Jeg tror dig.
Og det lyder, som om du har gennemlidt en stor uret.
Hav en god dag, miss.
Hr?
Hvad sker der nu?
Fader vil lede en retssag i morgen tidlig for dine rejsefæller.
Derefter er det meget sandsynligt, at du aldrig ser dem igen.
- Vil De dræbe dem? - De skal sone deres synder.
Deres skæbne afgøres af dem.
Hvis det stemmer, takker jeg Dem for det.
Nogle ville kalde det ondskabsfuldt, men min hævntørst vejer tungt.
Nej, miss. Det er ikke ondskabsfuldt...
...men hævnen er forbeholdt Herren.
Hvorfor stirrer du på den måde?
Jeg har aldrig set nogen skade...
...mr Tullis sådan før.
Skulle han bryde ud og dræbe dem?
Han er kun et menneske, trods alt.
Hvad tror du, de vil gøre ved os?
Ikke noget godt, er jeg sikker på.
De vil...
...tortere os, ikke sandt?
Hugge vores fingre af.
- Er du bange, knægt? - Selvfølgelig er han det.
Han ville være dum, hvis han ikke var det.
Samson? Hører du mig, skat? Der er intet at skamme sig over.
Intet levende menneske er hævet over frygten.
Ja... ma'am.
Ham der.
- Kom, knægt. - Samson!
Tilbage!
Lad ham være, møgdyr!
Garret? Du har ledt os i baghold. Du er dalet i min agtelse.
Det gør virkelig ondt, boss.
- Vent, drenge. Vi ønsker ikke ballade. - Så I ønsker ikke ballade?
- Det må være første gang, Garret. - Silky Foal.
- Jeg hedder Sylvia nu. - Pyt, det er dejligt at se dig.
- Hvem er din ven? - Han er...
US Marshal Quincy Hollis Foster.
- Kommer du hertil med loven, Garret? - Jeg vidste ikke, at du var her.
- Hvad siger han til hende? - Vi har penge...
...og betaler gerne for opholdet.
At du fører den mand hertil, er ikke velkomment.
Ma'am, hvis jeg må...
Hvad Deres forbrydelse end er, lover jeg, at jeg ikke blander mig.
Som Deres ven mr Garret siger, ønsker vi kun ferskvand og tilberedt mad.
- Hvad betaler I med? - Hvad De ønsker. Sølv eller papir.
Vi har rigeligt af begge dele.
Hvad vil De have?
Whisky. Vi er løbet tør.
Du er heldig. Det her er den bedste sprut på denne side af Old Mexico.
- Det var ikke meget. - Men hver dråbe er som himmeriget.
Diego. Før vores venner til lejren. Bed Alejandro tage sig af dem.
- I var jo løbet tør for whisky. - De drikker øl.
En idiot solgte den sidste flaske whisky til en lurvet, gammel mand.
For to flasker medicin.
Man bliver ikke fuld af medicin.
Alejando, min ven. Er det whisky, jeg mærker i din ånde?
- Forsvind. - Og De, herre? Har De noget alkohol?
- Ingenting. - Skuffende.
Det er smukt. Som solstråler.
- Hvad? - Dit hår, det er meget smukt.
Tak.
Jeg tror, Fader Noah vil have dig med.
Det glæder mig.
Men hvis jeg nu ikke vil blive her?
Hvor ville du tage hen?
Dine forældre er døde.
Ikke sandt?
Desuden har ingen nogensinde fået lov til at tage herfra.
Fader siger, at de, der kender til os, aldrig må tage herfra.
Det er ku, fordi de syndige ikke kender til vores fristed...
...at vi kan trives i Herrens lys.
Igen.
Hvordan fandt I os?
Da vi jagede den lille fisse.
Jeg... sværger.
Det er nok.
- Hvad tænker du? - De har alle fortalt det samme.
Vi har en tilbage, men at rense en kvinde ville belaste min samvittighed, Fader.
Det er ikke nødvendigt. Eminence Hill er sikkert.
Din ven ser ikke glad ud.
Han synes ikke om dejligt selskab.
Eller selskab i det hele taget.
Det triste er, at det er ham, der har penge.
Tak. Ingen byttepenge?
Der er noget ved din person, som påvirker ham der meget.
Det ser sådan ud.
- Quincy Foster? - På ingen måde.
Mason Mills, stabssergent, 3. kavaleri. Tidligere, i hvert fald.
Fascinerende, hvad kan jeg hjælpe med?
Carson Garret fra Syden.
- Det er længe siden, makker. - Jeg kendte mange fra Syden...
...og det er trist at se, at du omgås med en så beskidt person.
- Stop nu, makker. - Et godt råd.
- Men visse ting skal siges. - Vi har alle en historie.
Nej, ingen af os er engle.
Jeg selv er kun en dusørjagende hund.
Men på hundrede år har helvede kun spyttet en som ham ud et par gange.
En person med en kulde, der ikke er menneskelig.
En skabning, der tager et liv lige så let som et åndedrag.
Og en, der ikke går op i, om folk lever eller dør.
Du får mig til at fremstå som et monster.
Du skal måske bede din ven tale med folk i Beacons Hope om det.
Du husker vel Beacon's Hope, mr Foster?
Et fredfuldt sted, så fredfyldt som det kan blive
indtil man fandt guld i bækken.
Og de må have troet, at der ventede dem en formue.
Indtil Hurst Mining Company kom og hyrede mr Foster.
Det var en forretningsaftale med nogle beklagelige følger.
Det gik ret godt for Hurst, ikke sandt? Han fik nemlig alle rettigheder
eftersom der ikke var en sjæl tilbage, som kunne afvise hans krav.
Beacon's blev grundlagt af abolitionister fra Kansas som et fristed
for tidligere slaver. Og da mr Hurst hørte, at der havde boet farvede der
brød helvede løs.
Deres levende beskrivelse vækker mindet til live.
Det var nogle svære år.
Men sergent Mills her, og andre kavalerister, blev hyret til
at nedkæmpe et oprør mod en udbryderkoloni af tidligere slaver.
Jeg beklager, hvis dette pligttroskab har givet Dem samvittighedskvaler.
Men det har været en anspændt dag, og nu vil jeg trække mig tilbage.
- Det kan du glemme. - Tag det roligt.
- Udfordrer du mig? - Nu går det løs.
Jeg kalder dig et udskud af en morder af hjælpeløse kvinder og børn.
Jeg udfordrer dig ikke. Selv om jeg har ondt af folkene i Beacon's...
...har jeg ikke travlt med at slutte mig til dem.
Jeg ville bare sige min mening.
Quincy Hollis Foster... er en børnemorder!
Og dermed trækker jeg mig tilbage.
Stands!
Kom nu, makker. Lad det fortage sig.
- Vil du tvinge mig til at trække? - Du begyndte, sergent.
Og jeg gør noget ved det.
Hvis du vil skyde mig, bliver det i ryggen.
Quincy!
Se på mig! Åbn øjnene og se efter!
Som I alle så, stak jeg ham ikke i ryggen!
Du milde, kvinde, hvor er det deprimerende.
Det er en jammer.
Du og jeg sidder her som et par grise på vej til slagtning.
Ja...
Du, Royce?
Vi overlever ikke det her, vel?
Det tror jeg ikke.
Aftenen skrider fremad, og du er stadig bekymret.
Hvad vil du, gamle? Du burde vide, at man ikke kommer luskende i mørket.
Undskyld, sir. Jeg tænkte, at du måske ville have selskab.
De fleste, der går væk, forsøger at undgå det.
Men alligevel. Efter den frygtelige hændelse derovre, er din ven...
Han er ikke min ven. Han hyrede mig som guide.
Jo hurtigere han når sit mål, desto tidligere slipper jeg for at se ham igen.
- Hvor er I på vej hen? - For både din og min skyld...
- ...undlader jeg at svare på det. - Et sted, hvor en som ham vil hen...
...undgår man gerne.
Jeg troede, at han en dag ville møde en, der var hurtigere og koldere...
...og give ham, hvad han fortjener.
Jeg troede, at der var sådan en person i slutningen af rejse,
men selv Royce Tullis kan nok ikke hamle op med Quincy.
- Royce Tullis, siger du? - Hold det for dig selv.
Ja, men det var vist ham, jeg var så uheldig at møde forleden.
Han rejste sammen med en kvinde, to mænd og et barn.
- Hvornår skete det? - På vej fra Stark Ridge.
My kompagnon ville hjælpe barnet, men de skød og dræbte ham.
Stark ligger ikke langt herfra, men der er han nok ikke længere.
De kan ikke være nået langt, og måske tog de tilbage til Creekside.
Nævn ikke det her for nogen, du ikke allerede har sagt det til.
- Undskyld, ma'am. - Tag det roligt.
Men du skal vågne nu. Fader Noah har bedt alle komme til kirken
og hele vores samfund skal deltage.
- Hvad sker der? - Retssagen mod de andre, naturligvis.
Og du må være Ruth. Jeg hedder Liam, og det her er min søster Margaret.
- Blev du virkelig fanget af vilde? - Stop nu.
- Hold ud, knægt. Vis ingen svaghed. - De anklagede skal tie.
Jeg citerer fra Åbenbaringen.
"Jorden var fordærvet for øjnene af Gud..."
"...og Jorden var fuld... af vold."
Dette er Herrens ord.
Og ligesom Noa og hans familie blev frelst...
...så har Herren sørget for...
...at vi har vores eget fristed.
Men igen, brødre og søstre,
har djævelens håndlangere fundet vort fristed.
Af alle de, der har fundet vores ark tidligere...
...har der aldrig været så usle skabninger som dem, I ser her i dag.
Royce Tullis, En hedning fuld af synd.
Mere udyr end menneske, og han sluger blodet fra alle, der modsætter sig ham.
Hvad har De at sige, mr Tullis? Tilstår De?
Bed om frelse, mr Tullis.
Det er Herren Jesus Kristus, der lærer os medfølelse og tilgivelse.
Han lærer os om de syndere, der kun...
...kan blive reddet af Guds nåde.
- Sir, jeg ønsker syndernes forladelse. - Cyrus!
- Behersk Dem, mr Tullis. - Aldrig!
Et makabert spil er, hvad det her er!
Det gør sikkert den gamle stiv.
Tal, unge mand. Vil du tilstå?
Jeg... vil også.
Det er fantastiske nyheder.
For hvilke synder søger I forsoning?
Tja, som sagt, sir...
Jeg har gjort mange frygtelige ting.
Det er svært at sige, hvor jeg skal begynde.
- Har du myrdet? - Ja.
- Har du stjålet? - Ja.
- Har du talt falsk? - Mange gange.
Taler du falsk nu?
Nej, sir. Det er Guds sandhed.
- Og du? - Det samme som Cyrus.
Og mere.
Jeg forstår.
Jeg ville ønske, at jeg selv kunne frikende jer...
...men kun Gud kan dømme...
...om jeres tilståelse berettiger tilgivelse.
Hvad betyder det?
- Din idiot! - Sir, hvad sker der nu?
Cyrus!
- Er det Tullis' værk? - Det er den døvstumme.
Se, sporene fører mod vest.
- Hvorfor skulle han forlade stien? - Aner det ikke, men det har de gjort.
Frygt ej, for du har tilstået.
Nej, nej, nej... Nej...
Jeg er ked af det. Jeg har ingen penge og tager kun, hvad jeg skal bruge.
- Vil du også have en hurtig hest? - Hvad som helst.
- Stark Ridge ligger vist mod nord. - Fader tog sig ikke kun af dig...
...men lod også Gud straffe dem, der gjorde dig uret.
- Jeg kan ikke blive efter det her. - Men det er ikke din skyld.
Alle børn, der er født ind i mørket, forkaster den stråleglans, vi tilbyder.
Farvel, Abigail.
Far!
Samson!
Indtrænger!
Herre, befri mig for al ondskab!
Skal jeg vandre i Dødsskyggens dal, frygter jeg ej ondt...
Det er altid salmer.
- Pige, kan du høre mig? - Hun er død, lad hende være.
Nej, det er hun ikke, og det vil jeg ikke.
Velkommen, fremmede.
Ingen grund til aggressivitet, min ven. Vi vil bare byde jer velkommen.
Velkommen? Hvor er vi?
Vi kalder det Eminence Hill.
Vi er et lille samfund af troende...
...midt i et territorium fuldt af lovløshed og vold.
Vi mener, at det bedste forsvar er at gøre så lidt væsen af os som muligt.
Jeg hedder Fader Noah.
US Marshal Foster.
En fornøjelse, men det smerter mig at et lam i vores flok er faldet.
- Hvad er der sket? - Jeg skød hende.
- Hvorfor dog det? - Hun var tæt på at dræbe barnet her!
Jaså. Så det var i embeds medfør?
Vi leder efter nogle banditter, og sporene førte hertil
og al hjælp, De tilbyder, vil blive belønnet.
Royce? Royce?
- Vad? - Vi skal bruge en plan.
Hører du mig?
Du er altid så god til det.
Vi kommer aldrig herfra.
Så jeg har accepteret den skæbne, der venter.
Men jeg vil ikke dø som Cyrus og Sam.
Jeg har ikke mange kræfter tilbage, men jeg vil kæmpe.
Jeg håber at få ram på mindst en, inden de dræber mig.
Royce?
Jeg tror ikke, at jeg er parat til at dø.
Det er man aldrig.
Jeg antager, at det er skik og brug, hvor De kommer fra, at byde på en drink
men her i Eminence Hill drikker vi ikke.
Jeg gør heller ikke.
Jeg var ved at tro, at ingen andre kendte til værdien af en ren sjæl.
Søster Wilhelmina. Du har overgået dig selv igen.
Det er dybe sår. De heler ikke af sig selv.
Athaliah, vil du være venlig at hente nål, tråd og rent vand fra brønden?
Ja, broder.
Så, Marshal. Fortæl om de mænd, De jager.
Det springer vi over.
Jeg tror, at De ved, hvem jeg taler om, og af personlige grunde..
- ...forsøger De at sinke mig. - De er en klarsynet mand.
- Tja... - Spis nu, inden maden bliver kold.
Men hvis De ikke synes om svinekød, kan jeg bede søster Wilhelmina...
- ...lave noget andet. - Royce Tullis.
Hvor er han? Han rejser med tre andre, og sikkert også en pige
som blev kidnappet af mr Tullis og ikke adskiller sig aldersmæssigt
fra det barn, min kollega nu tager sig af.
Vi har fornærmet Dem, og det beder jeg om tilgivelse for.
Men lad mig berolige Dem med hensyn til mr Tullis og hans banditter.
Vi har situationen under kontrol.
Det her begynder at blive trættende.
Det siges... at gift er en kvindes våben.
Eller en kujons.
Se nu godt efter.
Det er smertefuldt at dø af et skud i maven. Garanteret langsomt.
Men det kan altid gøres værre, hvis man hjælper til.
Hvor er de? Sig det!
Beklager, min ven, men vi er vist ikke velkomne her.
Hvor er de pokkers heste?
Vil du skrige, så de andre kommer?
Eller tier du stille?
Dygtig pige.
Hvor er stalden? Jeg skal bruge en ny hest.
Tak.
Herre, hjælp os.
Find Nathan og Rufus, og sig til alle
at de skal gå hjem og blive inde, indtil vi siger til.
- Jeg forlader dig ikke. - Det skal du.
Nej, du...
William!
Dumme dreng.
Drengen er død, ligesom dig.
Men du kan redde de andre her. Sig, hvor Tullis er.
Mit folk er ikke bange for at dø.
En bedre verden venter på dem.
Klarer du dig?
Jeg finder nogle sadler.
Hvem er det?
- Royce? - Carson Garret.
Sikke en overraskelse.
- Hvad pokker har de gjort ved dig? - Jeg håber vel på for meget...
...hvis jeg tror, at du vil lukke os ud.
Kom nu, Garret. Vær fornuftig, om ikke andet.
- Sig en pris og luk os ud. - Jeg rider med loven nu.
Det er næsten som at ride med dig, men jeg er nødt til det.
Du kender ikke disse mennesker. De har myrdet Cy og unge Samson.
De rev arme og ben af dem. Du kan mene om mig, hvad du vil
men ingen fortjener at dø sådan.
Den mand, du rider med, er det en, jeg kender?
Quincy Foster.
Foster? Var det ham, de sendte efter mig? Han tilhører ikke loven.
Han er en forbandet morder. Det eneste, du får af ham, er bly i ryggen.
For han vil helt sikkert sørge for, at kun han overlever.
Hvis du lukker os ud, redder jeg dit liv.
Du og jeg har måske ikke altid været perlevenner
men jeg har aldrig løjet for dig. Luk mig ud, så lover jeg det.
Jeg følger ikke efter dig. Jeg tager mig af Foster.
Sæt nu han dræber dig?
Hvis det går sådan...
...har du i det mindste et forspring.
Vi må hjælpe ham!
Nej!
Nej...
Nej, nej...
Hvad er nu det?
Græder du på grund af mig, Tullis?
Ti nu stille.
Det er dig og mig, Foster! De er alle sammen døde nu!
Ham der lever stadig.
Vil du have æren?
Ja.
Du sender mig fra denne verden ind i Herrens arme.
Jeg tror, at du bliver skide skuffet.
Husk det her.
Det var meningsløst... For når du er borte, så sværger jeg...
...at jeg slipper helvede løs og brænder hele stedet ned.
Må hans vilje ske.
Du er såret, mr Tullis.
Synd at vi ikke mødtes, da var dit helbred var bedre.
- Du er heller ikke i topform. - Det er bare en skramme.
Det samme her.
Jeg står stadig.
Bare for at gøre det retfærdigt.
Nej!
Det var uheldigt.
Så jeg antager, at det var mig... der trak det længste strå.
Farvel, mr Tullis.
Ja, farvel.
Hvad tynger dig sådan, Garret?
- Tror du på Gud? - Undskyld at jeg spurgte.
- Gør du? - Det gør jeg vel.
Tror du, at han redder os fra vores synder?
Det er jo det, vi får at vide.
Jeg havde tit mareridt.
Ting, jeg har set og gjort. Det holdt mig vågen om natten.
Et helvede. En mand, der ikke kan hvile, er som et såret dyr.
Man begår fejl...
...og mister sig selv.
Så hørte de op. De blev ikke afløst af noget godt.
De hørte bare op.
Jeg burde vel være taknemmelig for det...
...men det var, som om en del af mig døde.
Du må have spist noget dårligt i dag.
Vi lægger måske for meget i den slags ting.
Det er måske hverken en Gud eller djævel, godhed eller ondskab.
Vi vandrer måske bare omkring... og undgår at blive ædt af hinanden.
Som dyr ude i det fri.
Jeg håber, at vi er mere end udyr.
Det gør jeg også.
Vil du have selskab, flotte mand?
- Godmorgen, Henry. - Godmorgen.
- En whisky? - Nej, kaffe er fint.
Garret.
- Foster, hvad fanden laver du her? - Royce Tullis er død.
Og andre med ham, så vidt jeg ved.
Nu mangler vi bare at afslutte vores forretninger.
Din benådning, mr Garret. Interesserer det dig ikke længere?
Red du hele vejen hertil for at forsikre dig om min benådning?
- Det har jeg svært ved at tro. - Din mistanke er berettiget.
Ulykkeligvis er jeg kommet til endnu en blindgyde.
For at jeg n få dusøren, kræver guvernør Safford, at jeg overdrager barnet.
Helst i live, men enhver tilstand duer ifølge kontrakten.
Hun er ikke her.
Hvor?
Den ser skæmmet ud.
- Blæs på mit helbred, mr Garret. - At du ikke har fundet en læge...
- ...som har hugget den af dig. - Jeg fandt en, der forsøgte.
- Og det kom han til at fortryde. - Et trist skæbne for en som dig...
- ...at miste sin revolverhånd. - Pigen, Garret!
Garret! Vend mig ikke ryggen!
Garret!
For helvede, Garret! Gå ikke, når jeg taler til dig!
Foster, det her er vores farvel.
Foster?
Er det muligt? Quincy Hollis Foster?
- Jeg kender jer ikke. - Jeg hedder McKellips.
Edward McKellips.
Bror til den afdøde Thomas.
Ham husker du sikkert.
Ja...
Jeg husker ham.
Tekster: Torben Christensen Ordiovision