СЕРІАЛ NETFLIX
ВЕЛИКІ СПОДІВАННЯ
Мамо!
Знаю! Ми не грюкаємо шухлядами в цьому домі.
Не це.
Це.
Якого біса?
СЕРЦЕЇДКА! ХОЧЕШ ЗАНАПАСТИТИ БІЗНЕС? ПОРВИ НА МІСЬКІЙ ПЛОЩІ!
«Хештег "Таємниці Сереніті 415"».
Що… Як нам це виправити?
-У нас у гаражі є машина часу? -Серйозно, Енні!
Як це вилучити звідти?
Можеш чемно попросити, але навряд це щось дасть.
Уже 73 коментарі.
Які тобі не варто читати.
Людям у Сереніті потрібне краще заняття.
Три, два, один.
Гаразд.
Міняю сирну паличку на чипси.
-Додай ще протеїновий батончик. -Добре.
-Мамі треба купувати кращі закуски. -Може, тобі варто ходити на закупи.
-Я не вмію готувати. -Закупи це не готування.
На жаль.
Але я вдячна, що ти погодився на сніданок на природі.
І я тобі вдячний, що знайшла час.
Ти набагато зайнятіша, ніж я, і…
Не хочу бути річчю, яку треба включати в життєві плани.
Як уроки піаніно?
Ти граєш на піаніно?
Уже ні.
Наче я б не знайшла на тебе час.
Що ти сьогодні робиш?
Маю справи вдома й у спа,
а потім тато хоче подивитися гру «Брейвз».
Не хочу дивитися на те, що не можу.
-Займіться чимось іншим. -Ні.
Бейсбол - єдине, що є в нас спільного. Чи було.
Справді?
Ми з татом геть різні, але
ми говоримо про все.
Що?!
Він не вдає заклопотаного й не змінює тему?
Ні, зовсім ні.
Я дізнаюся щось нове, і ми проводимо час разом.
З'ясуй, що любить твій тато, і вдавай, що теж це любиш.
І не забудь свої родзинки.
Ніколи не був фанатом.
Ти не розумієш, які вони солодкі.
-Відстійне літо. -Не матюкайся.
Ні гуртка, ні «Гамільтона»,
Думаю, за цих обставин ми з татом були розважливими.
-Дурні громадські роботи. -Так вирішив суддя Сент-Клер.
Бо Льюїси розшумілися про мою «зловмисну» поведінку.
Воно так, але це рішення судді Сент-Клера.
І щоб взяти відповідальність за скоєне,
ти маєш усвідомити наслідки.
Ходімо.
«Взяти на себе своє життя», як каже Ешлі. Я беру, тож сам упораюся.
Я не сумніваюся.
Мені треба відпочити від друзів. Через них у моєму житті забагато драми.
Драми? Я, як завжди, про все дізнаюся останньою.
Бо ти найперша всім розказуєш.
Це не моя провина. Така природа інформації.
Тай Таунсенд тут.
Боже, невже не можеш дарувати мені трохи спочинку від Таунсендів?
Що? Я думала, ти йому як сестра.
Якщо сестра має бігати за братом, вважати його ідеалом,
миритися з хаосом і пихою й не претендувати на вдячність.
Ну, моя старша сестра так і вважає.
Саме так.
Привіт.
-Привіт, Таю. -Як поживаєте?
Що ти робиш у біблійній школі?
-У бейсбольний табір мені не можна. -Це так круто.
У час випробувань згадуєш про інших і йдеш до церкви.
Ми такі удачливі.
Благословенні.
Так, гаразд.
-Хіба він не досконалий? -Ні.
Ти так кажеш, бо знаєш його все життя.
Тобто я знаю правду за…
Тітка Медді, мабуть, його прислала.
І він шанує свою маму!
Не хочу нехтувати причиною, чому ти тут,
але закликаю тебе дивитися на це не як на покарання,
а як на нагоду віддячити спільноті, що тебе виховала.
Хочу, що б ви знали, що я налаштований
допомогти, чим зможу.
-Твій дух горить бажанням. -З поміччю Святого Духа.
Пані й панове, мені потрібні вільні руки.
Це всього на хвилинку.
Це декорації.
Винесете їх надвір, і місис Шейфер скаже, куди що.
Не проблема, пасторко Джун.
У мене на тебе інші плани, Кайле.
Дякую.
За мною.
Не хвилюйся, я не змушуватиму тебе бути прислужником.
Слава богу.
Ти знаєш, як полірувати срібло?
-Я міг би бути послушником. -Служи Господу з радістю.
Приходь в оселю його зі співом.
Я щось не в настрої для мюзиклів.
Там є табуретка.
Я прийду перевірити й обов'язково принесу перекусити.
Було б люб'язно з твого боку, якби ти був на суді Кайла.
Не думав, що він захоче мене там бачити.
Справді?
Гаразд. Забудь про труднощі. Я про все подбаю.
Ти розлючена.
Я себе стримую, але інколи як не стараєшся, можеш обмовитися.
У всіх, кого я люблю, є причина мене ненавидіти.
Наші діти тебе не ненавидять, Білле.
Як і я.
Я дуже за це вдячний.
Але я багато думав
і вирішив, що найкраще, що я можу для всіх вас зробити зараз, -
це дати вам спокій.
Тож
ти дивишся на нового завідувача педіатрії в Піонерському медичному центрі.
Я розірвав партнерство з Гауї, переїхав у квартиру в Каслвуді.
Лише подзвоніть чи напишіть, і я миттю примчуся,
якщо я буду комусь потрібен.
Що ж,
вітаю.
Я хочу сама сказати дітям, якщо ти не проти.
Ні, звичайно.
Я передам їм, що ти зайдеш, якщо ти не проти.
Дякую за…
За все.
САЛЛІВАНЗ
Віднині відвантаженням товару займатимешся ти.
Серйозно?
Ферма й свіжа продукція для мене дуже важливі.
Не сумніваюся.
Просто не хочу більше бачитися з Джеремі.
Я розумію,
Серцеїдко.
Усі знають?
Що ж, чудово.
Не люблю, коли загальна увага прикута до мого особистого життя.
Тоді чому ти живеш у Сереніті?
Доброго ранку, партнере! Здоровенькі були, командо «Салліванз»!
У тебе очі так і горять.
Я подумав, що літнє меню має бути пов'язане із концертами на міській площі?
З фірмовими коктейлями, названими на честь відомих картин.
Так! Або ж це буде серіал на ютубі.
«"Салліванз", прямо з кухні вам у шлунок».
-Партнере. -Так.
Ходи сюди.
Якщо хочеш навчитися ресторанного бізнесу…
-Так. -…треба починати звідси.
Відшкрябуй.
Він це зробить.
Не могла повірити, коли побачила папери Зойли.
ТОВ «Швидка меляса» не лише купило будинок Вілкінсона,
а ще вісім об'єктів.
Усі швидко переведені з житлової в комерційну нерухомість.
Тобі особливо сподобається той, що я обвела червоним.
Власник продав мій офіс цим шахраям?
Звісно. Мій будинок і всі решта стануть паркувальними майданчиками
для салону Гейнелл й квіткової крамниці Деб.
А це той старий автомагазин прямо через дорогу від «Вортонз»
і госптовари Коллінза.
Це не лише захоплення землі. Це загрібання грошей.
Бідна Зойла думала, що втратить роботу, надавши нам цю інформацію.
Ти довідалася, хто стоїть за «Швидкою мелясою»?
Не лише довідалася. Тобі може так сподобатися відповідь,
що ти зречешся лютеранства.
-Як ми діятимемо? -Відкрито.
У мене зустріч, але я трохи запізнюся.
Ні. Я з цим розберуся.
Спокійніше.
Принаймні подзвони,
щоб я встигла вигадати хороше алібі.
Якщо не отримаєш відповідей, скажи йому, що він говоритиме зі мною.
Медді. Що тебе сюди привело?
Нерухомість.
Це твій рід занять, чи не так, Мері Вон?
Ти продаєш свій прекрасний будинок і їдеш із міста?
-Перезавантаження творить дива. -Мене цікавить інше.
Мені потрібен паркувальний майданчик.
У тебе проблеми з паркування біля спа.
Буду рада допомогти.
Погляньмо. Що там може бути поруч?
Як щодо місця старого Вілкінсона?
-Воно відразу за нами. -Яка чудова ідея.
Хіба ні?
І його тільки перевели з житлового фонду в комерційний,
ледве не відразу як старий Вілкінсон продав його ТОВ,
яке також скупило стару автомайстерню, будинок на Палметто-драйв,
офіс Хелен і землю, яку місто орендує під парк для собак.
Заради бога, Мері Вон,
пообіцяй, що не заасфальтуєш парк для собак.
Тато завжди радив інвестувати в нерухомість,
бо більше землі Бог не створить.
Справді думаєш, що так належить чинити меру і його дружині?
Це не протизаконно.
Поки ви не переказуєте кошти ТОВ, зареєстрованому в Делавері.
Це податкова стратегія. Медді, так і ведеться бізнес.
Усе, що ми робимо з Трентом, ми робимо на благо Сереніті.
Щоб стимулювати промисловість.
Щоб використати міськраду, аби змінювати правила на свою користь,
аби розбагатіти.
Знаєш, що буває, якщо розворушити осине гніздо?
Тебе вкусять.
Це невелика ціна за знищення ос.
Дякую за доброту.
Чому ви вирішили, що це буде наступним кроком?
Оскільки твоя біологічна мати підкресли цей уривок із Біблії,
ймовірно, наступна підказка в архівах «Вісника».
Сподіваюся, ми на крок наблизимося до твоєї правди.
І я знаю, звідки почати.
Є Пеггі? Дякую.
-Пеггі. -Хелен!
-Вибач за вторгнення. -Двері «Вісника» завжди відчинені.
-Дозволь представити… -Я знаю міс Пеггі із «Салліванз».
Чим я можу вам допомогти?
Ми дещо досліджуємо.
Шукаємо інформацію про жительку Сереніті.
Ви там, де треба. Репортери пишуть чернетку історії.
Архіви «Вісника» оцифровано чи на мікрофіші?
-Як далеко вам треба заглянути? -У 1998 рік.
Гаразд.
Ці підкреслені рядки можуть стосуватися
особи чи події, про яку розповідав «Вісник».
-Я не певен, чи… -Зупинися.
Я знаю їх усі.
«А тепер залишаються віра, надія, любов,
оці три. А найбільша між ними любов!»
Це мої найулюбленіші.
Я залишу вас на самоті.
Ти знаєш, де мене знайти.
-Не так я… -Я ніколи… Пробачте.
Ви перша.
Ти…
Ти це він.
Ти тут?
Будь ласка, дай мені…
Кайле, Кейті, ви йдете?
Привіт, тату.
Я шукав, що почитати влітку,
і знайшов ось цю на поличці з книжками, які ти лишив.
Що скажеш?
Соромно зізнатися,
твоя бабуся подарувала її мені кілька років тому на Різдво, і
в мене так і не знайшлося часу її почитати.
-Привіт, татку! -А ось і вона!
Гаразд, сідайте.
Так приємно посидіти тут із вами трьома.
-Ти прийшов на вечерю? -Ні.
Я прийшов розказати вам чудові новини.
Я погодився на роботу в Каслвуді.
Можливо, ви відразу це не зрозумієте, але я роблю це заради вас.
Ця робота дозволить мені більше допомагати вам із мамою,
і хоча я буду трохи далі звідси,
і мені шкода, та я все одно буду поруч,
коли вам щось буде потрібно, як завжди.
Що думаєте?
Це чудово! У Каслвуді є «Chuck-E-Cheese».
Таки правда, Кейті, і вгадай, що ще?
У моєму житловому комплексі є басейн.
-Круто. -Скажи?
Дивіться, я приніс усім вам ключі,
бо тепер це й ваш дім.
Дякую, тату.
Гаразд.
Люблю тебе, золотце.
Кайле, це твої, і ти ходи сюди.
Щасти.
Гаразд.
Синку?
Суддя Сен-Клер засудив мене до громадських робіт.
Так.
Твоя мама мені сказала.
Чому тебе не було?
Я сумнівався, чи ти захочеш мене бачити.
Слухай, Кайле,
я досі намагаюся з'ясувати, як жити далі,
і я знав, що твоя мама з усім впорається.
Радий, що ти поруч, коли нам щось потрібно.
-Чудова робота ніг. -Молодець!
Підбирай! Ти зможеш!
Ти кажеш, що я не вмію залицятися?
Я кажу, що, можливо, я в цьому кращий.
Що? Ні.
Є різниця між залицянням до нової дівчини й завоюванням бувшої дружини.
-Дякую, Гауї! -Серйозно?
-З кимось зустрічаєшся, Гауї? -Нічого серйозного.
А ти?
Можна зауважити, що я єдиний тут у щасливому шлюбі?
-Ні. Я одружений. Я щасливий. -Тільки вона не впускає тебе в дім.
І ми маємо дослухатися до цієї людини? Просто кажу.
Визнаю, ще є над чим працювати,
але оскільки фермер більше не перешкода,
я нарешті зможу зайняти своє законне місце поруч із дружиною.
Гарно!
Не завжди треба бути таким агресивним.
Тримайся близько, будь терплячим
і спокійно роби своє.
Ми говоримо про когось конкретного, Еріку?
Ні. Ми даємо Ронні пораду.
Ти говориш про Хелен?
-Ні. -Точно?
Ні. Не в цю мить. Навіть якби було про що говорити.
Тримати це в собі протизаконно в Сереніті.
Гаразд. Перепрошую, джентльмени.
Я думав, ми прийшли пограти?
Чуваче! Що ти…
Якщо гра, то гра, Еріку.
Ось ти де.
Ми дзвонили.
Дякую, що зайшли.
Дякуємо, що дозволив Хелен поділитися новиною.
Так, так мені потрібна вся підтримка.
Айзеку?
Вона втекла.
Знову.
-Ти саджаєш квіти? -Так, збирався.
-Ми не будемо тобі заважати. -Вісім рук ліпше, ніж дві.
Цей бідний молодий чоловік.
Ця бідна жінка.
Ця бідна 16-річна дівчина.
Пеггі - мама Айзека. Овва!
Я б так не влетіла в її офіс,
якби мала хоч найменшу підозру.
Чорт забирай.
Поки ми метушилися довкола Джессамін,
вона десь народжувала дитину.
Буває таке.
Це був рік, коли Пеггі з мамою поїхали в Мемфіс,
бо в пана й мані Мартін були проблеми в шлюбі
Отже, Пеггі завагітніла там.
Айзека всиновили в Міссісіпі.
Може, його тато звідти?
Вона поїхала туди вагітною, а батько із Сереніті.
І ця поїздка була прикриттям.
Так, дівчата. Не робімо поспішних висновків.
Найкраще, що ми можемо зробити, -
підтримувати Айзека, поки він сам не розбереться.
І Пеггі, якщо вона відкрита до цього.
-За Пеггі. -За Пеггі.
Так. Рухаймося далі.
До речі,
як пройшла зустріч із Мері Вон?
Вона нічого не заперечувала.
Схоже, вона цим пишається.
Доведеться обійтися без цієї ділянки.
Щоб не набивати її товсті кишені.
-Так, згодна. -І цих грошей у нас нема.
Може, домовмося з «Вортонз»? Хай паркуються там,
а ми будемо забирати їх звідти й відвозити назад.
Так, можна давати їм купони на їжу у «Вортонз».
-Так. -Поговорімо з Невіллом і Ґрейс.
Треба знищити це в зародку, поки Мері Вон не наробила шкоди.
Вона переслідує все найдорожче мені.
Кела, спа, моїх дітей.
-Твоїх дітей? -Кайла.
Більшість підлітків отримали б штраф.
Перше правопорушення, алкоголь не вживав.
Його підтримала сім'я. Він виказав каяття.
Який вона має стосунок до вироку?
Вони з Трентом наполягали, що в результаті інциденту
Невілл покалічений й емоційно травмований.
Це вплинуло на суддю Сент-Клера.
Якби земля розчахнулася й проковтнула Льюїсів цілком.
Або ж вони переїхали до Каслвуду з Біллом.
Привіт! Як довго ти збиралася лишати нас у незнанні.
Окрім складання графіку візитів до дітей,
я про нього майже не згадую. Дякувати Богові.
Він очолить педіатрію в Піонерському.
-Баба з воза, кобилі легше. -Точно, Серцеїдко.
Я не хотіла розбивати йому серце! Моє теж, мабуть, розбите.
Це несправедливо щодо нього. Я маю подумати.
-Ви залишилися друзями? -Що це означає для вас із Ронні?
Я не сказала, що маю подумати?
І оскільки ми заговорили про дивні стосунки,
можна запитати, як довго Норін планує бути в місті?
Не знаю.
І сподіваюся, одного дня мене це не хвилюватиме.
Я був би радий, Норін, але все зайнято, а тимчасовця мені не треба.
Я так і думала, але вирішила все одно запитати.
Якщо треба буде заміна, подзвониш?
Звичайно.
Або якщо треба буде транскрибаторка,
я заробляла цим собі на життя в медшколі.
Це б тебе зацікавило? Мама Женв'єв упала,
і вона зараз видужує, тому, як бачиш, ми відстали.
З радістю.
Як добре, що ти вертаєшся. Навіть тимчасово.
Пасторка Джун просила додати райдугу.
Не дивися туди.
Що він тут робить?
Навряд чи він до мене чи до Христа.
Я зайнята.
Що саме тут відбувається?
Не уявляю.
-Лілі. Енні. -Привіт.
-Привіт.
Як справи?
Стільки постів про волонтерство в біблійній школі.
Вирішив прийти подивитися.
Я прийшов не працювати.
Тоді навіщо ти тут?
Коли ми зіштовхнулися, в буквальному сенсі зіштовхнулися…
Так, це було… Пробач за це.
Ні, не вибачайся. Просто
я все думаю про це.
Хотів переконатися, що з тобою все добре.
Усе добре.
Дякую.
Круто.
До зустрічі.
Що це було?
Не знаю.
ДВОГОДИННЕ ПАРКУВАННЯ 9:00-17:00
Таке перевезення може бути вигідним для всіх.
Що думаєте?
Зазвичай ми лише за, але в нас самих проблеми.
З паркуванням?
Так! Відвідувачі нас стороняться,
бо отримують їжу разом зі штрафом.
І так по всьому району. Учора заходив Коллінз,
увесь у піні через наслідки для його магазину.
І перукарня Гейнелл, і квітковий Деб
мають ту ж проблему.
Вам не пропонували купити стару автомайстерню
й перетворити її на автостоянку?
Вільні ввечері? Приходьте в спа. Обговорити стратегію.
Звичайно.
Прекрасно. Ми повідомимо інших.
Нам можна привести зацікавлених?
Просимо, і ми зробимо розсилку всім власникам малого бізнесу.
«В одному тілі багато членів», - написано в Книзі.
-Єдиним фронтом. -Амінь.
Амінь.
-Я запалив з тим ірокезом. Повір. -Фото, це вигадки.
Я б сказав барабани, не гітара. Ще граєш?
Це було мільйон років тому. Гадки не маю.
Якщо послухаю, це зарахується мені як громадські роботи?
Гей! Повертайся до Атланти, тренере Нікчема!
Дякую за увагу!
Як тобі вдається не зважати?
Треба робити те, що підказує тобі серце. Критика так чи так буде.
-Це геть на тебе не схоже. -Бо це сказала Елеонора Рузвельт.
Слова великої людини допомагають і мені бути кращим.
У вас усе добре, бо я хочу запросити маму на вечерю?
-Звільни нас від неї на вечір. -Вона заслужила.
-Хто це читає? -Ніхто, вочевидь.
Вашингтон мене захоплює.
Усі вважають його видатним героєм, але він був повним невдахою.
Несподівано, що він вижив, не те що виграв.
Справді?
То як він виграв?
Прочитаємо й з'ясуємо.
Тримай. Я собі куплю.
-Можна читати й ділитися думками. -Так. Було б чудово.
-Круто. -Гаразд.
-Про що говорите? -Про Джорджа Вашингтона.
Не скидай із рахунку невдах, мамо.
Привіт.
Як поживаєш?
Ця схема Марі Вон і Трента гірша, ніж ми думали.
У нас увечері зустріч у спа з власниками бізнесів,
щоб знайти якийсь вихід.
Ти така сексуальна,
коли продумуєш стратегію.
Схоже, ви теж її продумаєте, генерале Вашингтон.
Ти мене розкусила.
Хлопці дали дозвіл запросити тебе на вечерю.
-У п'ятницю ввечері? -До ваших послуг, генерале.
Рональде Салліван!
-Коли воно розхиталося? -Не пам'ятаю.
Колись я втрачу голову й зламаю через тебе шию.
Вони надто цінні.
Що ти собі думаєш? Сусіди дивляться.
Гадаю,
вони всі бачили, як ти мене проганяла.
Хай подивляться, як ти приймаєш мене назад.
-Скільки самонадійності! -Не так і багато.
Переважно це провина.
Справді?
Слухай, Дано Сью, я зрозумів,
що просидів на пасажирському сидінні майже 20 років,
поки ти кермувала.
Не смій казати, що у всьому винна я.
О ні. Ні, Дано Сью, боже…
Я тебе не звинувачую.
Це розкаяння й вдячність.
Ти всьому давала раду. Просто…
Мені було легко віддати тобі кермо.
Я мав бути тобі партнером,
ми мали підштовхувати одне одного.
І саме так я робитиму,
якщо ти мене приймеш.
Усе не так просто.
Але дякую за шоу.
І за…
за квіти.
Привіт.
Привіт!
-Дякую, що прийшов раніше. -Ага.
Допомогти поставити стільці?
За хвилину.
Я знаю цю усмішку. Кажи.
Тут була Хелен,
і ми говорили про агентства з усиновлення,
і…
І?
Не певен, що хочу дитину.
Троттере, я…
Я не може не думати про старших дітей.
Тих, які відчувають брак сім'ї.
Про малого, який щовечора стоїть на галявині в сутінках,
чекаючи на ідеальних батьків,
бо батьки, які полюблять і приймуть його, змінять його світ.
Що думаєш?
Я люблю в тобі те,
що ти довіряєш своєму серцю.
Я теж йому довіряю.
Воно чує, як хтось намагається достукатися до нас.
Нумо знайдемо цю дитину.
-Гаразд? -Так.
Привіт, Норін.
У тебе прекрасне подвір'я.
Яке гарне пляшкове дерево.
Це нічого, що я зайшла?
Так, звісно. Що тебе привело?
Хотіла дізнатися, чи твоя пропозиція пожити тут ще в силі?
Я тобі не зважатиму.
Звісно. Просто стільки всього сталося,
і я намагаюся дати собі раду.
Інколи думаєш, що йдеш однією дорогою,
а потім щось трапляється, і все летить шкереберть.
Так. Неймовірно.
Я розумію. Не переймайся,
але пообіцяй, якщо буде потрібна допомога, ти мені скажеш.
Мені дещо спало на думку.
Так. Кажи.
Гарно бачити поруч дружнє обличчя.
-Тоді все. Домовилися. -Чудово.
Усі мої речі в машині. Ти не міг би мені допомогти?
Годі, я все зроблю.
Навіть приніс мої улюблені квіти.
-Я ледве не млію замість тебе. -То чому ж ти його прогнала?
Це могло спрацювати, коли ми зустрічалися чи навіть жили разом.
Геть інша річ, коли клятви розірвано.
І є дитина.
Я маю вирішити, чи хочу оживляти шлюб у комі.
Для цього треба більше ніж солодка пісня й сексуальна усмішка.
Думав, це пожежна охорона.
Ви єдині в цьому місті, хто ще не всередині.
Привіт, Дано Сью!
Вітаннячко, друзі!
Вітання.
Привіт.
-Покличеш їх, і вони прийдуть. -Так.
Я збираю імейли, щоб ви могли підтримувати зв'язок.
-Щоб було простіше служити спільноті. -Важко висловити, як я тобою пишаюся.
Привіт! Вітаю.
Прибув на службу, Дано Сью.
Привіт. Ми чули, що ви хочете судитися з міською радою?
Гарно.
Ти знаєш, ми звиклі до битв.
Це честь мати вас за однополчан.
Дякую за чудову статтю про громадський сад.
Будь ласка. Я напишу продовження, коли збиратимете врожай.
-Можемо поговорити? -Не хочу втратити таке чудове місце.
Я повідомлю, якщо в мене будуть питання.
Пеггі. Щодо іншого питання.
Хелен, я довіряю твоїй розважливості.
Звісно.
Добрий вечір!
Це голос матері трьох дітей.
Друзі, сусіди, дуже дякуємо за те, що ви прийшли сьогодні.
Схоже, у нас у всіх багато спільного.
Потім Вашингтон сказав:
«Витримка й запал творять дива в усі часи».
-Пані Хелен щось таке казала. -Мабуть, запозичила.
Мабуть.
Вона казала: «Оригінальних думок нема,
бо все вже колись було, нам треба лише знайти унікальний кут».
Унікальний кут.
-Тоді я в біді. -Це не так.
Таю, поговори зі мною.
Кожне літо, яке пам'ятаю, я присвячував бейсболу,
і я знаю, що це прозвучить відстійно, але я наче пливу за течією.
Я можу бути твоїм орієнтиром.
Ти далеко більше ніж гравець.
Більше, ніж тобі здається.
І я вірю в кожну чудесну,
милу, розумну, симпатичну частинку тебе.
Я теж у тебе вірю.
Ну, я не напрошувалася на…
Але напросилася.
Ти не образилася?
Ні.
Ні, я тільки рада.
Спальні там, а якщо шукатимеш світло…
Вимикач чомусь тут.
Принаймні він не від ванної чи гарячої води.
Це правда.
Я приємно вражена, як тут чисто.
Якби мої брати жили самі, щоб увійти довелося б переступати через гори прання.
Я виховувався в родині професора й дизайнера інтер'єрів,
тому вибору в мене не було.
-Де ти ріс? -Колумбус, Огайо.
Янкі. Що привело тебе в Сереніті?
Мені треба дещо захопити.
Вітаю всіх із дуже плідним вечором.
Я не хочу перехвалити нас, але…
Думаю, ми напрацювали дуже сильну пропозицію для міськради.
Пригощайтеся солоденьким у кафе. Це подарунок від «Корнер-спа».
Дівчата, це також ідеальна нагода отримати членство.
Так, хоча воно не безкоштовне.
Чекайте.
Оскільки ми всі тут,
чому б нам не поговорити про вибоїни на Квін-роуд?
Через таку я ледве не зламав задню вісь.
-Ну ось. -І це не найбільша наша проблема.
Теплотраса на Браєр-Петч протікає вже не один місяць.
Міський податок, для тих у кого офіс удома, обурливий.
А фонтан у парку?
Такий занехаяний, що вода ллється з хвоста, а не з рота.
Усі обґрунтовані скарги
й передвиборчі обіцянки Трента, які він не виконав.
-Ще є якісь питання? -У мене є одне.
Коли ви почнете пускати сюди чоловіків? Таке гарне місце!
Ми перейдемо до цього через хвилину,
але, якщо є ще теми для розмови, нумо обговорювати.
-Дякую. -Дякую вам.
Як мені переконати батьків
дозволити пофарбувати волосся в синій колір?
Скажи їм, що могла б попросити про яскраво-зелений.
Так! Може, справді краще в зелений?
Спитай у Біллі Айліш.
Як справи, дівчата?
-Привіт, Джексоне. -Лілі.
Перепрошую, що перебив. Енні, можна тебе на секунду?
Енні, я не був до кінця чесним із тобою вранці.
Є інша причина, чому я весь час про тебе думаю.
Ти маєш повне право мені не довіряти.
Я зв'язався з тобою, щоб декому допекти, і це було по-дурному. Жах.
Але ти все одно вступилася за мене, коли всі на мене накинулися,
а я досі не сказав тобі те, що мусив.
Тому дозволь це зробити зараз.
Не знаю, що важливіше,
але, мабуть, спочатку треба сказати «Вибач»,
а потім одразу - «Дякую».
Я вдячна тобі за ці слова.
Я раніше не помічав, яка ти особлива,
і я бачу, що в тобі є набагато більше.
Якби ти теж захотіла пізнати мене краще,
думаю, ми б чудово поладнали.
Думаю, ти маєш рацію.
Може, почнемо все спочатку?
-Було б гарно, якби ми були друзями. -Гаразд.
Тоді почнемо звідси.
-Дуже дякую. -Дякую.
Рада була бачити.
Бережіть себе.
Доброї ночі, дівчата.
-Па-па! -Доброї ночі.
Просто феноменально.
Надзвичайна подія, так?
Це було чудово, Хелен. Вітання, і дякую.
Вельми вдячна. І дякую, що приєдналися.
Гості розійшлися, усе на своїх місцях,
і завтра із самого ранку попрацюємо над нашими тілами й умами.
Ти святий, Троттере.
Хіба б святий ішов у «Салліванз» по морозиво?
-Доброї ночі! -Доброї ночі!
Ти видатна жінка.
Ти стільки пережила, і все ж ти тут.
Я не одна, мене підтримує
потужне коло друзів.
Гей. Сідай.
Знаєш, це…
це надихає - бачити, як ти, Медді й Дана Сью об'єдналися
як партнерки й подруги.
Вони для мене більше ніж це.
Вони мої сестри.
Але не лише вони.
Я пережила це
завдяки Медді,
Дані Сью…
і тобі.
Овва!
Я не була тут нагорі бозна-відколи.
-Дана Сью змусила мене піднятися сюди. -Навіщо?
Подивитися під іншим кутом на сусідів. Подумати про те, як привабити їх у кафе.
Певен, вона намагалася прогнати мене з кухні.
Вона може бути дуже власницькою.
У нашому будиночку на дереві
лише їй було дозволено складати меню наших уявних обідів.
То моє літнє меню…
Цього не буде.
Дякую, що попередила, але партнерство все ж дає певні привілеї,
як-от доступ сюди чи найкраще шампанське.
Нумо?
Де ти знайшов час?
Я думав про це, відколи вперше піднявся сюди.
Дана Сью також казала, що, коли яскраво світить місяць,
магнолії виблискують і сяють, немов зірки.
А ти була справжньою зіркою сьогодні.
Я вирішив, що саме час привести тебе сюди.
Якщо загадати бажання на зірку, воно збудеться?
Шкоди не буде.
Яке в тебе бажання?
Я бажаю…
щоб усі люди на світі
пережили таку мить.
Сповнену вдячності…
до того, кого любиш.
Я кохаю тебе, Келе.
Я теж тебе кохаю, Медді.
Енні?
Я вдома!
А вона - ні. Гуляє з друзями.
Що ти тут робиш?
Пробач, що пропустив збори в спа. Як усе пройшло?
Чудово, дякую.
Ти не відповів на моє питання.
Почав хвилюватися через це бильце, тож полагодив його.
Я помітила. Дякую.
Боже мій.
-За це теж дякую. -Перетягнув сітку на задніх дверях.
На тих, до яких ти збирався подивитися три роки тому?
Злив у ванній був повільний.
Прочистив його.
Фото Енні, приперте до стіни.
Повішав його.
Котику, я знаю,
що не можу склеїти докупи нашу сім'ю,
але принаймні я можу полагодити наш дім.
Я хочу зробити наші теперішні й майбутні дні кращими
і боротися щодня й щогодини, щоб заслужити на твоє прощення…
й твою любов.
Переклад субтитрів: Людмила Речич