-Jag klarar inte det här. -Säg inte så.
-Det går fort. -Det är konstigt.
Och läskigt. Jag har aldrig flugit.
-Ingen i min familj har gjort det. -Såja.
Du är en begåvad ung kvinna.
Du kommer att göra många saker som ingen i din familj har gjort.
Var inte rädd för att vara den första. Var stolt.
-Din mamma väntar på att få krama dig. -Jag vet.
-Tack för att du har de här. -Du gav dem till mig för tur.
Hmm. Vet du vad som är konstigt med tur?
Man kan aldrig få för mycket.
Det matchar.
Tack, Helen.
Bäst att du tar på det i taxin. Den är här. Dags att gå.
-Hur lång tid tar flyget? -90 minuter.
Lika lång tid som det tar mig till Tampa.
Och vi ska båda ha kul, okej?
Ja, det ska vi.
LEKPLATS
Den studsar inte.
Allt här är trasigt.
De här funkar åtminstone.
Oj!
Det är inte hela världen.
Bara att slänga dem i tvättmaskinen.
Jag messade Melanies mamma för att dubbelkolla.
Vi kan träffas på Wharton's.
Hon hatar pizza. Ni kan gå. Jag väntar här själv.
-Nej, det gör du inte. -Hur leker barn här?
Det gör de inte.
-Har du talat med borgmästaren om det? -Jag ska.
Kan vi inte bara laga sakerna?
-"Vi"? -Du, jag, folk vi känner.
-Jag hjälper till. -Ja.
Det går nog på en dag. Färg, virke, hårt arbete.
Lite krångligare är det nog.
Lägg inte för mycket på din tallrik.
Har vi uppgraderats från "Ät upp allt" till "Balanserade tallriksklubben"?
Jag berättar vad jag lär mig. Gör gärna samma sak.
Du sa att jag får utforska.
Jag kollar bara läget.
Jag balanserar mellan curlande och att lämna dig vind för våg.
Jag balanserar mellan det jag trodde att jag visste och nya idéer.
Det är det livet går ut på.
Och allt däremellan förstås.
Det hjälper kanske att gunga lite.
Men du kan nog inte gunga lika högt som jag.
Utmanar du mig?
Ja. Ta den leriga sidan, dina skor är redan smutsiga.
Du tjuvstartade!
Mamma.
-Jag klarade det! -Grattis.
Hon körde föredömligt hela vägen hit!
Bra jobbat, älskling.
Defensiv körning är så viktigt.
Och ha mobilen i handskfacket. så du inte frestas att titta.
Ja, mamma.
Ja, inga passagerare utom vi.
-Uppfattat? -Ja.
Och bensin och försäkring betalar du själv.
Ja, mamma.
Men ha så kul nu. Körkort är stort.
Träffa vänner, åka till roliga platser…
Men inte mer än 50 km bort. Som Egret Falls eller Castlewood.
Får jag åka till Castlewood?
Jag kan shoppa där. Jag behöver kläder till skolan.
Vad gör du här?
Lilla vän.
Jag sa att han fick välja. Fötterna på mitt soffbord eller fästa vid hans ben.
Jag kan bara inte dejta igen. Sortera galningar från hopplösa.
Vänta så länge du vill. Och sen måste du ha tålamod.
Man måste sparka många grodor.
Menar du inte kyssa?
Du är snällare än jag. Men prinsarna finns där ute. Jag lovar.
Dejtar du nån just nu?
-Kanske. -Berätta mer.
Alltså…
Noreen?
Och Rebecca.
-Jag väntade mig inte att träffa er här. -Bill.
God dag, hur kan jag hjälpa till?
-Jag skulle… -Jag jobbar här nu.
-Min chef stöttar arbetande mammor. -Det var väl bra.
Jag ordnar mitt rum. Kan du och Bex hjälpa mig?
Jag håller på att packa upp en kartong med grodor.
Absolut.
Gå före, jag ska bara hjälpa den här herrn.
Vad önskas?
-Ett presentkort till en speciell vän. -Så omtänksamt.
Här finns många speciella kvinnor. Din vän kommer känna sig hemma.
Vi är alla så glada att ha Noreen här.
Jag är ett litet lamm som irrar vägen fram
Jag hoppas och ber att nån snart mig ser
-Mamma. -Vad?
Du kan inte bestämma att vi ska diska, och sen inte prata med mig.
Jag fyller bara tomrummet så länge.
Jag kan börja gissa varför du dyker upp oväntat.
Att du saknar din brors risotto tror jag inte på.
Det gör jag visst.
En sån som han
Ryan och jag har gjort slut.
Vad tråkigt.
-Ni två har gått en stenig väg. -Vägen tog slut.
För gott.
Jag vill inte avfärda din sorg, men det var ett utmärkt val.
Ryan gav dig lika mycket smärta som glädje genom åren,
och du förtjänar bara glädje.
Kommer Zekes risotto trösta dig?
Jag behöver vara med folk som förstår mig.
Jag är glad att du är här.
Men säger du att ingen i Serenity förstår dig?
Inte som du gör.
Och det är allt som pågår?
Även om han inte är
Den man
Som damerna beundrar
Till mitt hjärta
Han nyckeln har
Du kan den ännu.
Maddie?
Här inne.
-Är jag den sista som får höra saker nu? -Vad pratar du om?
-Ryan och Helen! -Vad är det med dem?
-Men…visste du inte? -Mamma!
De har gjort slut, och Ryan har lämnat stan igen.
Vad?
"Kära miss Paula,
min faster behöver inte åkallas.
Jag har orsakat hjärtesorg och jag hittar ut själv.
Jag beklagar ödmjukast, Ryan Wingate."
Åh, Helen.
Jag tänkte titta till henne.
Ginger Zimmerman, den rara grannen,
sa att både Helen och CeCe har rest bort över helgen.
Visste du verkligen inget?
Nej. Helen pratar inte med mig.
Inga samtal eller mess. Inte Dana Sue heller.
Plötsligt vet jag inget om mina bästa vänners liv.
Åh, kära nån.
Jag hittade ingen "Jag-saknar-min-pojkvän"-t-shirt.
Vi får helt enkelt åka hit fler gånger
för jag behöver shoppa och öva på att köra bil
så jag har alltid en ursäkt.
-"Bara du själv står för bensinen." -Vad bra.
Men vi måste se upp för mina kusiner.
Mamma får inte veta nåt. Till Homecoming hoppas jag
att hon skärper sig så vi kan gå på balen tillsammans.
Åh nej! Då måste jag shoppa igen.
Kom snart tillbaka.
Tack så hemskt mycket.
Förlåt, snälla pappa.
Såja, lilla vän. Det gör inget.
Du är oskadd. Det är huvudsaken.
Men din bil. Den är…
-Såja. -Annabelle.
-Mamma? -Är du skadad?
-Nej, hon är okej. -Här.
Tack käre gode Gud. Berätta vad det är som har hänt.
Jackson?
Vad?
Jackson!
Förklara eller tillkalla din skyddsängel.
Jag var inte inblandad.
Jag skulle bara se efter om hon var okej.
Varför gömmer du dig isåfall?
-Så ingen skulle se oss. -Ursäkta?
-Du vill inte bli sedd med min dotter? -Nej. Jo.
Mamma har förbjudit oss att träffas. Det här vore inte bra om hon fick veta.
-Ni får inte träffas. Sen när då? -Juli.
-Men ni är så kära… -Ja!
…så att det var viktigare att fortsätta träffas.
-Ja! -Och ljuga för din mamma, och mig.
Åk hem, Jackson.
Ja, ma'am.
Vad gjorde Jackson?
Har det nånsin verkat det minsta dunkelt
vad jag anser om folk som ljuger för mig?
Telefon!
Nycklar!
-Vem kör hem min bil? -Du och Cal.
Hon ska ingenstans
utom jobbet, skolan och kyrkan förrän jag är begravd.
-Det var bara en liten krock. -Hon ljög.
Annie, firmabilen.
-Du är väl Jeremy? -Ja. Hoppas det är goda nyheter.
Jag heter Noreen Fitzgibbons. Isaac skickade hit mig.
Noreen och Rebecca. Isaac har pratat så mycket om er.
Vad snällt. Han är så tolerant när hon väsnas.
-Änglar för inte oväsen, det är jubelsång. -Det är p.g.a. ängeln som jag är här.
Jag har börjat få magproblem.
Jag vet inte om det är stress eller vad det är.
Men jag fick rådet att sluta med komjölk.
Och Isaac föreslog getmjölk och sa att du kanske har det.
Ja, utmärkt idé. Industriell boskapsuppfödning skadar miljön.
Och getmjölk smakar mer.
Mandel- eller kokosmjölk kan medföra allergirisker för Bex
så getmjölk är bra att börja med.
-Jag är imponerad. -Jag har sju syskonbarn. Jag är van.
Jag är sjuksköterska, mamma och nu även getmjölksdrickare.
Det här fixar vi.
Du ska få ett hemligt tips.
Kaffe, en skvätt getmjölk och lite honung.
Nu är jag ännu mer övertygad.
Tack.
-Kan jag hjälpa till? -Olivia? Eller hur?
Olivia Harris, Tyler Townsend. Vad önskas?
Du går på min statistik. Du är så duktig och…
Tyler. Tredje gången gillt. Vad vill du?
-På med musiken igen. -Fattar du uppgift sju i läxan?
Ja.
Kan du hjälpa mig? Jag förstår inte.
Äntligen. Visst. Sitt ner. Hoppas du har en kautschuk.
-Jeremy. -Hallå där.
Tack snälla.
Ska jag leverera dem senare?
Tack, men jag tänker öppna en så fort jag är tillbaka.
Du är en upptagen man.
Jag träffade dina inneboende. Förtjusande.
Och du är souschef när Erik är hos Kathy. Biträdande restaurangchefen på Z's.
-Ronnie Sullivans syster. -Vad?
Har han inte nämnt det?
Enligt en kompis till mig är hon en tornado i höga klackar.
-Men Erik kanske kan hantera henne. -Det hoppas jag verkligen.
Bailey bad mig vänta här.
-Så Annie har fått körkort. -Hörde du resten?
-Vadå? -Vad vill du, Maddie?
Blanketter för stiftelsen. Du måste också skriva under.
-Är det allt? -Helen och Ryan har gjort slut.
-Så synd. -Helen har rest bort.
Det skulle nog jag också göra.
Var hamnar vi då?
Vi har gott om egna problem.
Men Helen är säkert helt knäckt.
Men hon har valt att inte blanda in oss.
Och det respekterar jag för jag är trött på att vi alla
bara kramar luften ur varandra.
Jag kämpar för mina närmaste.
Med dina närmaste.
Okej, lite ditåt. Okej. Oj. Ja. Perfekt.
Då så. Jaha, var ska vi ställa spelbordet?
Det är i garderoben, va?
-Jag hämtar det alldeles strax. -Jag ska hämta fler dukar.
Allt på grund av en katt.
Vad menar du?
Faster Rachels nya katt, Purry Sledge.
-När en katt älskar en kvinna. -Och vice versa.
Minns du miss Alberta? Rachels bästa vän?
Stort bullrigt skratt. Hade alltid en scarf och en brosch.
Hon gick bort för nåt år sen.
Ja, och en vecka efter begravningen betalade Rachel dyra pengar
för en skabbig pälsboll med vassa tänder.
En ny bästis.
Vi skulle fira Labor Day hos faster Naomi men hon tål inte Purry.
Men Rachel går ingenstans utan honom. Så Rachel ringde hit i tårar i torsdags.
Ville inte prata med mig, husets ägare.
Förklarade för mamma att vi måste vara här.
Och du och mamma ställde förstås gärna upp.
Ser jag ut att gilla det?
Halva familjen kommer få utslag,
andra halvan loppor och alla kommer bli osams.
-Allt för en argsint kattjävel. -Så hemsk kan den inte vara.
Låt mig berätta.
Rachel talar inte med mig för att jag klagade när den pissade i mina skor.
Hon kommer över det. Du är ju hennes gullegris.
Tro vad du vill , men du har fel.
Helen.
Vad är det? Vad sa jag?
Förlåt.
-Mår du bra? -Nej! Mitt liv förkortades med ett år!
Är det därför du ser så…
-Tänk på vad du säger. -Det var inget.
-Katie släppte in mig. Förlåt. -Jag förlåter dig.
-För du håller på att lära dig. -Ger du lektioner?
-Vad har hänt? -Det är jag, Helen och Dana Sue.
Jag försöker hjälpa till, men det blir bara värre.
Helen sa inte ens att hon och Ryan hade gjort slut.
Wow.
Och du känner dig sårad.
Men hon kanske behövde vara ifred i början.
Ja, så pass att hon reste bort.
Är jag en dålig vän?
Vi vill hjälpa dem vi älskar.
Men ibland är hjälpen inte till nån hjälp.
Folk måste vilja mötas.
Alla kan inte möta dig där du vill.
Stöter jag bort dem?
Jag vet att du inte menar det.
Jag vet att du vill ordna upp saker.
Men ibland vill folk inte ha din hjälp.
Det handlar om balans.
Ibland hjälper man folk, ibland låter man dem hjälpa sig själva.
Jag pratade nyss om balans med Ty.
Jag har det från trovärdig källa att det är enklare att ge råd än att följa dem.
Ja.
Men jag har hört från mer än en person
att Tys mamma är en smart dam.
Du borde lyssna på henne.
Noreen.
Kan vi prata?
När jag såg dig och Rebecca på spaet…
Då insåg jag hur mycket jag redan hade missat.
-Jag vill vara en del av hennes liv. -Det är du.
Inte på ett meningsfullt sätt.
Är allt som det ska?
Hej, Isaac.
-Jag tänkte bara… -Titta förbi.
Jag respekterar
ditt val att utelämna mitt namn från hennes födelseattest.
Det gör jag.
Men jag vill inte missa de viktiga ögonblicken,
och vara tvungen att fylla i luckorna mellan fotografierna.
Jag vill lära känna henne och låta henne lära känna mig.
Det finns vissa beslut jag ångrar, men inte detta.
Du behöver inte respektera mig som din exfästmö,
men respektera mig som Rebeccas mamma.
När hon är stor nog, får hon bestämma om hon vill ha dig i sitt liv.
Men Bex bästa kommer i första rummet för mig. Inte du och vad du vill.
-Men Noreen… -Sluta.
Du inser inte hur många du har sårat.
Noreen.
-Jag är ledsen. -Var inte ledsen. Bättra dig.
Om inte för dig själv, så för dina barn. Allihop.
Hördu.
Den är till Rebecca.
Godnatt.
-Miss Paula. -Dana Sue.
Jag tänkte hjälpa till lite.
Tack, ma'am. Men jag kan hantera kakor och saft.
Det är inte det jag vill hjälpa till med. Det vet du nog.
Miss Paula…
Kära vän,
världen erbjuder oss så många bördor.
Men vi behöver inte bära dem alla.
Gud ger oss nåden att lägga ner de tyngsta.
Vrede.
Saknad.
Sorg.
Bär inte bördor i onödan.
Maddie! Precis den jag ville träffa.
Jag måste springa och hämta mer kanelkakor.
Kan du hjälpa Dana Sue ett tag?
-Jag kan… -Nej då.
Nåd till oss alla.
Hur vill du ha hjälp?
Den som det visste.
Jag kan vänta här. Tills du kommer på det.
-Vill du ha en kaka? -Ja.
Här.
Försiktigt. Tänk om utegångsförbud smittar.
Vad har hänt?
Mina föräldrar fick veta att jag inte får träffa Jackson.
-Vad menar du? -Hans morsa förbjöd oss att dejta.
Men ni gjorde inte slut? Det är så orättvist!
Orättvist mot vem?
Förlåt.
-Är allt okej? -Ja.
Nej! Jag är en idiot!
-Inte alls. -Jo. Hela den här tiden kunde jag…
Kan jag göra nåt?
Har du körkort?
Du koncentrerar dig inte. Seså.
Jag brände mig åtminstone inte.
Okej, Isaac… Vad är det frågan om?
Vad vet du om vissa som du umgås med?
Nej. Stopp. Det här ska vi inte prata om.
Skvaller får mig inte att återvända till Sullivans.
Det är inte skvaller. Det är information.
Det har man ju aldrig hört förr…
Är du min vän? Då pratar vi om nåt annat än mitt kärleksliv eller mitt jobb.
Förlåt att jag lägger mig i.
Jag känner så många som har fått lida
för att de umgicks med falska personer.
Och nu är du tyvärr en av dem.
-Är han okej? -Nej. Han gör sig bekymmer i onödan.
-För dig? -Ja.
Han är ung. Ser upp till dig.
-Han behöver inte ta hand om mig. -Jaså? Och nu känner han sig avvisad?
Det gör alla på Sullivan's nu.
-Ska jag messa de andra och ställa in? -Nej, det behövs inte.
-Jag kan be Isaac komma tillbaka. -Låt honom vara. Han menar väl.
Jag kanske var lite tvär, men mina problem är inte hans ansvar.
Vänskap är knepigt, eller hur?
Vi kanske borde vara öppnare, eller prata ut som tjejerna.
Men de har egna problem.
Tråkigt att höra.
Alla tre är osams. Och Helen och Ryan har gjort slut.
Tråkigt att höra.
Minns du odjuren vi pratade om?
Hoppas du inte flyr från ett.
Jag hoppas att du springer mot nåt som ger dig glädje.
-Din bror var riktigt orolig igår. -Zeke har väl sett mig gråta förut.
Han är skyldig till fler av mina tårar än nån annan.
Var han den skyldige igår?
Nej.
Vem var det, då?
Jag har nog inte gråtit ut över Ryan ännu.
Stönar du över Ryan eller mig?
Över att du kom hela vägen till Tampa för att gråta.
-Jag är osams med Dana Sue och Maddie. -Om vad?
Ryan.
De trodde inte att jag var lycklig med honom.
Och du gjorde slut. Du som aldrig lyssnar på goda råd.
Din pappa och jag insåg tidigt att vi måste använda omvänd psykologi.
Vad vi än sa åt dig, fick din stolthet dig att göra precis tvärtom.
Alla expertråd, all psykologi, rättvänd eller omvänd,
hjälper inte nu, mamma.
Brytningen med Ryan är en sak, men…
att förstöra vänskapen med Dana Sue och Maddie…
Lilla vän. Vad är det som inte går att reparera?
Din bror kommer att tillsätta gräddfil i potatissalladen i smyg.
Sen måste jag tillsätta mer pickles i smyg.
Men stanna du i Tampa och gråt för att allt är förlorat.
Måste jag vakta potatissalladen nu?
Bara om du tror att ingen annan vet hur man gör.
Kusten är klar. Ingen Lewis.
Strax tillbaka.
Du är suverän.
Allt för kärleken.
Kom in.
Dr Townsend.
-Tack för att jag fick komma. -Det är bara trevligt.
Jag täcker akutbesök. Lyckligtvis har det inte varit några än.
-Jag blev glad när du ringde. -Jag ville inte komma oanmäld.
Det vore som att dyka upp objuden hemma hos dig.
Isaac, jag vill…
Kom inte hem till mig objuden.
Respektera Noreens gränser.
Låtsas inte vara nåt för henne eller Bex som du inte är.
Jag är Rebeccas pappa.
Ser du mig i ögonen och pratar om att vara pappa?
Du gav Bex lite arvsmassa. Det är allt.
Nu ska du lämna henne i fred. Noreen förtjänar också att vara ifred.
Och jag också.
Tack för att doktorn tog emot.
Nu är beslagen borta och vi kan slipa och lackera.
Varför är det så lugnande att jobba med händerna?
Hoppar du bara över hela "var ska den skruven vara"- fasen?
Är den nödvändig?
Jag uppskattar den,
men gå direkt till det roliga med att skapa nåt, du.
Nåt varaktigt. Vad finns kvar efter en basebollmatch?
Kanske en öm rygg, och en mästerskapsring.
Men inget som barnbarnet kan lägga handen på och säga:
"Den här har min morfar gjort… och det var innan jag föddes."
Ursäkta, jag blir rörd. Dramatisk som Kyle.
Nej då. Du är du.
Du upptäcker en passion.
Kanske en riktning till och med?
-Förlåt för gnället förut. -Jag önskar att jag kunde göra nåt.
Nej, men jag ska ändå gottgöra dig. Följ med mig.
-Snälla. -Nej. Du behöver inte gottgöra mig.
-Får vi vara med, tjejer? -Gärna!
Faster Rachel.
Zeke. Tack för att vi får vara hos dig. Dina barn ser friska ut.
Tack, ma'am.
Tänk att Luke har växt fem cm till sen fjärde juli.
Ja, det har han.
-Hur mår pälsbebisen? -Jättebra.
Oj! Öh…
Purry ser…fluffig ut.
Försök inte. Jag vet nog att du inte gillar Purry.
Jag tror att du har missuppfattat.
Zeke pratade om Purry Sledge nyss.
-Och sa hemska saker? -Nej.
Han bad mig om en tjänst, och jag sa ja.
Jag vet att det är helg, men får jag uttala mig i yrket?
Visst.
-Ska du stämma faster? -Jag fattar ingenting.
Zeke nämnde att din artros har förvärrats.
Ja.
Vad händer om du inte kan ta hand om Purry?
Jag vill inte ens tänka på det. Ingen här älskar Purry som jag.
Men Zeke har förlåtit Purry, och Zeke vet hur det är att oroa sig för de man älskar
och undra hur man ska hjälpa dem.
Zeke är en snäll pojke.
-Så, faster Rachel? Faster Rachel! -Ja?
Du borde testamentera en del av eller hela din egendom
till din katt.
Du kanske överlever oss alla men det måste vara tungt
att oroa sig för Purry Sledges öde om nåt skulle hända dig.
Kan jag lämna allt till Purry?
Indirekt. Med en husdjursfond och instruktioner om Purrys skötsel.
Sen utser du en vårdnadshavare,
nån som värdesätter Purry lika mycket som du.
Som ser till att ditt kära husdjur blir väl omhändertaget om det behövs.
Kanske en vårdnadshavare som redan har visat sin önskan
att återuppta relationen med Purry.
Du är så omtänksam, Zeke. Jag är stolt över dig.
-Tack, Helen. -När som helst, faster Rachel.
Zeke.
Du är en sån snäll pojke.
Du har alltid varit min favorit.
Om vi ska träffa mina vänner borde vi gå nu.
Jag kan gå i förväg om du vill vänta. Göra kortkonster eller nåt.
Nej. Vi kan gå.
-Kan du ge det till Kathy? -Okej.
Det var ett nöje att jobba med dig.
-Ska vi gå? -Ja.
Bra jobbat med Rachel och Zeke idag.
-Det var din förtjänst också. -Vad?
För att jag har fött en klok dotter? Jag tar gärna äran för det.
Jag påminde Rachel om att de som älskar henne
värdesätter samma saker som hon även när det är svårt att visa.
Särskilt när det är svårt.
Men du var inte svår.
Du var väldigt hänsynsfull.
Och kommunicerade kärleksfullt. Och det, älskling, är en gåva.
Oavsett vilken familj du väljer att ge den till.
Jag gillar den här familjen.
Har du en fin penna som mormor?
-Använd blyerts om du ska öva. -Nej, jag vill skriva ett brev.
-Till vem? -Kyle. Jag skrek åt honom igår.
Jag vill säga förlåt och tala om hur mycket han betyder för mig.
Jaså… Kom hit.
-Jag behöver bara en. -Jag vet, vännen.
Men du gav mig en bra idé.
Jag vill också skriva brev.
KÄRA HELEN,
DANA SUE
Vem fan är Trish?
Undertexter: Anna Norman