СОЛОДКІ МАГНОЛІЇ
СЕКРЕТИ, ЯКИМИ ВАРТО ПОДІЛИТИСЯ
Де ти хочеш поговорити?
Мабуть, краще у вітальні.
Ти мусиш мені довіритися.
Я тобі довіряю.
Я просто не хотів би про це говорити.
Не хотів би, щоб він дошкулив мені чи Мері Вон.
-Усього цього. -Келе, годі.
Ні, бачиш, у цьому й проблема, так?
-Я не знаю, коли зупинитися. -Келе.
-Стю цілий? -Его постраждало більше, ніж губа.
-Не треба було його бити. -Сам винен.
Я хвилювалася, що в нього є зброя.
Тому я й покликала на допомогу.
-Я захищав Медді. -Ми знаємо.
Це не виправдання. Виправдання нема.
Тебе ніхто не звинувачує.
Я й не шукаю пробачення.
Я напартачив.
Я відступлюся від ресторану, від усього.
Головне, усе заладнати.
Ти також маєш заладнати все із собою.
І тобі не треба відступатися.
Я поговорю з окружним прокурором вранці, а потім вирішимо.
Ми всі хочемо тобі допомогти.
Мені треба додому.
Уже пізно.
-Дозволь я тебе відвезу. -Ага.
Тільки дай мені хвилинку.
Медді, може, поїдеш зі мною?
-Гей. -Гей.
Оце так нічка.
Так.
Поговоримо завтра.
Я поможу з англійською, якщо треба читати Остін,
але в хімії я повний нуль.
Наука не моє.
Яке в захваті. Мало кому пощастило брати ці уроки.
Пишаюся тобою.
-О! Ласкаво просимо додому. -Привіт.
Я не очікувала, що ви досі не спите.
Я намагався вкласти її в ліжко. Не дуже наполегливо, але намагався.
Хотіла переконатися, що з тренером усе добре.
Буде.
А Медді?
З нею все гаразд.
Може, поговоримо вранці? Це був довгий день.
-Звісно. -Добре.
На добраніч, мамо. Тату.
-Добраніч. Люблю тебе. -Солодких снів.
То де зараз Кел?
Гелен його витягнула, а Ерік відвіз додому.
Якби ж я був там. Я б…
Коли, у біса, ти збирався сказати, що Кеті повернулася?
-Я не знав. -Справді?
Вона повернулася й не подзвонила тобі, не написала, нічого?
Я не мав від неї звісток з…
Тоді чому вона це робить?
Що ти… Іди сюди. Дай мені.
Ходи сюди! Дай мені телефон. Що ти робиш? Іди сюди.
Гадки не маю.
Ти ж знаєш, що робити, якщо вона з тобою зв'яжеться?
Отримав купу повідомлень про звільнення тренера,
але про бійку нічого.
-Це пошириться як пожежа. -Не уявляю, щоб тренер бився.
-Він захищав мене. -Від чого?
Слухай, там коїлося казна-що.
Ми сьогодні все владнаємо. Не хвилюйтеся.
Як ми можемо не хвилюватися? Це…
Що нам робити?
По-перше, не дозволяйте вашим друзям,
навіть якщо наміри добрі, втягувати вас у пліткування.
І просто займайтеся своїми справами й пригляньте за Кеті.
-Хочу піти до нього. -Ні.
Не зараз.
Прошу.
Моя Королево, ми будемо берегти принцесу, проженемо драконів й захистимо замок.
І звільните посудомийку.
І посудомийку звільнимо.
Та-та.
Неймовірно. Звільнили тренера Кел.
Що хлопці робитимуть без нього?
Тренер Гарлан займе його місце? Він тобі подобався.
Так, він класний. Просто не грав професійно.
Бійка — це серйозна справа, що відстійно.
Мама була щасливою,
і я думав, що тренер зміниться, дослухатиметься до нас
і полюбить театр.
Мама і тренер не розходяться.
Так, але можуть.
Кел не тато.
Не задумувався, як це, жити з тихими людьми?
Ти? Ти хочеш менше драми?
Я хочу менше сюрпризів.
Тобто не хочу,
але лікар Ешлі каже, я маю визнати, що результати будуть неоптимальними.
Треба поговорити з тренером.
Мама заборонила. Не варто зараз її засмучувати.
Ага.
-Мабуть. -До речі про суворих мам…
-Невже? -…я запросив Неллі на побачення.
І вона погодилася.
Усе було чудово цілих 15 хвилин, а потім бум.
Бум?
Її мама не дозволяє нам бачитися через відставку.
І через звичні тертя з нашою мамою.
Мені шкода, чуваче.
Ти заслуговуєш на дрібку щастя, як і мама.
Дякую.
Звісно.
Щось порадиш?
Ні, сер. Я завжди побоювався місис Льюїс.
Ага.
Пам'ятаєш парад четвертого липня, коли вона вискочила на платформу,
яка рухалася, щоб причесати Джексона?
Вона приземлилася мені на ногу, і здавалося, її каблук мене проткне
й приб'є до тієї платформи довіку.
Через її шоу в суді мені призначили громадські роботи.
Думав, от-от загориться прожектор.
Вона перемкнеться на тероризування когось іншого
й забуде про тебе.
І ви з Неллі зможете продовжити.
Овва.
Так?
Усі ці нулі.
Уже не кажучи про всі ці нулі.
Як ти могла забути розказати мені про всі ці нулі минулої ночі?
Припини.
Стільки всього сталося
і з Келом, і з Кеті,
уже не кажучи про те, у що майже неможливо повірити.
Тут же не треба довго думати, щоб розказати?
Ронні Салліване, ти знущаєшся?
Думаєш, я хотіла це приховати?
Чек, який може змінити наші життя й усе інше?
Гаразд.
Я міг висловитися краще.
Але мені це здається дивним.
Ронні.
Ми досі не стали на ноги.
І…
пробач мені.
Я могла впоратися з цим достойніше,
навіть враховуючи минулу ніч.
Раяне.
-Який приємний сюрприз. -Медді.
Спершу дозволь ще раз подякувати за те,
як ви вшанували тітку Френсіс.
Це була для нас честь.
Від її імені я дарую тобі цю коробку.
Мені треба хвилюватися?
У її записці сказано, що це колись стояло в її будинку.
Вона подумала, ти можеш щось виставити.
Як цікаво! Що це за сувеніри?
Я не дивився насправді.
Там була купа коробок із купою інструкцій.
Деякі складніші, ніж інші, а я маю виконати їх усі.
То ти затримаєшся.
Я думав про це.
Упевнена, багато людей будуть щасливими.
Я завжди за те, щоб зробити людей щасливими.
Так.
Невілл, Ґрейс, Коллінз, моя мама.
Вони всі за тебе вчепляться, навіть попри намагання її відпустити.
Дуже дякую, що заніс.
Я повідомлю, якщо всередині скарб.
Гарного дня.
Привіт, Айзеку.
Доброго ранку, Медді.
Я молилася вчора за багатьох, включаючи тебе.
Дякую.
Стосовно Білла.
Я просто… Знай, я нічого нікому не скажу,
включаючи моїх дітей, хіба ти мене сам попросиш.
Я тобі вдячний.
Це все так складно. Я досі намагаюся зрозуміти, чого хочу.
Це найважливіше.
Якщо тобі буде потрібна допомога, підтримка чи ще щось,
я поруч як твій друг.
Хоча я не сумніваюся, що в тебе їх повно.
-Завжди є місце для ще одного. -Доброго ранку.
Айзеку, скажи, що приніс йогуртове парфе.
Ваніль і вишня, як ти й просив.
Чудово. І, Медді, я дещо маю, коли ви закінчите.
Уперед. Мені треба повертатися.
-Гарного дня. -Тобі теж.
-І тобі гарного, Троттере. -Якщо наполягаєш.
-Він хороший хлопець. -Так, це точно.
Тільки не кажи, що це чергове запрошення від міської ради.
Дещо краще.
Троттере, не варто було.
Це не я, але якби ж це був я.
Та мені й на думку не спало подарувати квіти.
Я написав йому 15 повідомлень.
Усе, що я отримав, це: «Пізніше, будь ласка».
Я не прошу тебе поділитися квітами.
Просто намагаюся розсмішити.
Плакати, звісно, можна,
але краще зробімо це там.
О боже.
Мені не потрібні подробиці.
Я почув достатньо, щоб зрозуміти, які ви з Келом були вчора
засмучені.
Я люблю вас обох.
Я хочу допомогти.
Оскільки жоден із вас не полегшує мені завдання,
для початку тобі варто зняти всю цю напругу.
Я відчуваю, як вона передається моєму біцепсу, коли обіймаю тебе.
Тож або добряче поплач, або я змушу тебе позайматися йогою.
Тобі вирішувати.
-Як тобі вдається знайти правильні слова? -Це дар.
Я не стільки засмучена, скільки занепокоєна.
Здається, Кел щось приховує від мене, і це з'їдає його живцем.
Сильні люди так вчиняють.
Забувають, що ділитися — це не слабкість.
Так. Точно.
Знаєш, що мені допомогло б? Знову стати до роботи.
Ні, босе.
Як твоя права рука, я цього не дозволяю.
Зайняти себе чимось, щоб не думати?
Це пастка. Ти сьогодні не працюватимеш. У тебе вихідний.
Ні, я так не можу.
Світ не зупиниться.
Місяць зійде за графіком.
Єдина біда, що мені бракуватиме твоєї чарівної усмішки.
Будь ласка.
І не смій іти додому й робити щось для сім'ї. Ні.
Ти підеш у якесь гарне й неочікуване місце й зробиш щось лише для себе.
Гаразд.
Господи, ти навіть не знаєш як.
О!
Доброго ранку.
Пасторко Джун, доброго ранку. Коли ви встигли завести собаку?
-Це Самсон. -Ой!
Він новенький. З притулку.
-Який красунчик. Іди сюди, друже. -Ану.
О боже. Не уявляю, як його хтось віддав.
Він справжній подарунок.
Правду кажучи, я шукала собаку, щоб мати змогу гуляти вдень.
-Для здоров'я? -Радше для душевного спокою.
Зрозумій мене правильно, я всіх люблю в «Князі миру»,
але в нас у конгрегації є багато людей,
які вважають, що я маю бути присутньою в церкві 24/7.
Це, мабуть, дуже важко.
Щоб добре служити, мені треба побути в спокої.
Порозмірковувати.
Зараз мої улюблені рядки з Біблії
про ті випадки, коли Ісус ішов, щоб побути на самоті.
І замість риболовлі у вас собака.
Я подумала, люди більше поважатимуть мої відлуки,
якщо річ у собаці.
Якась вівчарка підійшла б краще,
але цей малюк привернув мою увагу, і ми обоє обожнює гуляти.
Може, і собі завести пса.
Поділитися моїм?
Ні. Я не хочу вам заважати.
Для ясності це не пастирське запрошення.
Це дружня пропозиція.
Побудьмо трохи в тиші разом.
Це було б чудово.
-Овва! -Овва!
Не варто було зриватися,
але я відчуваю, що втрачаю контроль над усім у житті останнім часом.
Я знаю, як Медді хвилюється за тебе. Говорила з нею кілька разів.
Але я розумію, як важливо для тебе опанувати свої емоції
й не ухвалювати рішень на підставі страху чи гніву.
Чи адреналіну.
Я хочу, щоб усе було ідеально.
Це жахливий тягар для тебе самого. Це неможливо.
Я ніколи не хотів нікого кривдити.
Але якимось чином я постійно це роблю.
Життя складне.
Але зараз найважливіше те,
що окружний прокурор не буде порушувати справу.
Стю відмовляється свідчити
й, вочевидь, покаявся за те, що підструнчував тебе.
-Можна з ним поговорити? -З прокурором?
-Зі Стю. -Це жахлива ідея.
Захоплююся твоєю співчутливістю, але це буде заохоченням.
-Я хочу вчинити правильно. -Придумай щось інше.
Так, я отримав відповідь.
Але не ту, що хотів.
Ні, усе буде гаразд.
Я теж тебе люблю, тату, але я лишаюся тут.
Гаразд, ще поговоримо.
Усе гаразд?
Я не шпигую. Лише хотіла перевірити, як ти.
Я інколи сумую за татом.
Я розумію. Упевнена, твій тато — чудова людина.
Він такий.
Що ж, піду спробую вкласти Горішка. Хочу в душ.
Прислухатимешся до неї?
Маю кращу ідею.
Ти чудо, Айзеку.
-Привітаєшся? Привіт. -Привіт, люба. Можна я тебе візьму?
Підеш до мене?
Привіт, солоденька.
Привіт.
Знаєш що?
У нас із тобою один біологічний батько.
Я хотів поділитися цим із тобою, бо ти дуже класна…
але це в тебе точно від мами.
ГОТЕЛЬ «ГІКОРІ»
О, Ронні.
Словами не передати, як я рада тебе бачити.
Ми так давно не бачилися.
Навіть не сподівалася, що ти прийдеш.
Добре, що в мене досі є твій номер у телефоні.
Джилліан, житнє віскі з льодом для цього достойного чоловіка, будь ласка.
А що, як у мене за цей час змінився смак?
Ой!
О, Ронні.
Кеті.
Якого дідька ти повернулася?
Щоб віддати шану міс Френсіс, звичайно.
Старій добрій міс Френсіс.
То ти не залишишся.
Ще не знаю.
Чого тобі треба, Кеті?
Хіба я не можу скучити за моїм старшим братом?
Досить ігор.
Чому ти тут? Що це ще за історія з шиною?
Годі тобі.
Я поверну їй гроші, хоча впевнена, що вона ніколи б так не вчинила щодо мене.
Я знала, що Дана Сью мене не побачить,
і хотіла нагадати їй, що я до неї почуваю
й те, як вона вкрала в мене «Салліванз».
Ми не ворушитимемо це старе лайно.
Повертайся в Джорджію. Якнайшвидше.
Можна, щойно доп'єш.
Я бачила Енні.
Після похорону.
Якою гарною дівчиною вона стала.
Я повторю.
Цього разу вислухай мене.
Тримайся подалі від моєї доньки.
Вона тебе не знає.
І їй не треба тебе знати.
-Ерік зробив пропозицію? -Це від Раяна?
Є!
Ой лишенько.
Гаразд. Зачекай секундочку.
Вона не на руці. Ерік нічого не казав на роботі.
І Раян навіть не підморгнув.
Що ти відповіла?
Я сказала Раяну, що мушу подумати,
а Ерікові
поки нічого не казала.
Це справедливо?
-Щодо кого? -Обох.
Хіба той факт, що тобі треба думати, не промовистий?
У цій ситуації не варто поспішати.
Обдумати — мудрий крок.
Ні, якщо твоє серце зробило вибір.
Поглянь на її обличчя. Твоє серце щось знає.
Те, що вам треба заспокоїтися. Поверни каблучку.
Ми не хочемо зробити гірше.
Як це можливо?
Мені Ерік сильно небайдужий.
Більше, ніж я очікувала,
і набагато більше, ніж я була готова.
Але Раян…
-Раян у моєму серці все життя. -Я розумію.
Важко мати в житті двох хороших чоловіків.
Тобі колись доведеться вирішувати.
-Може, цей час ще не прийшов. -Невже?
Ти здавалася такою щасливою з Еріком.
І, якщо чесно,
ти колись була щаслива з Раяном більше кількох тижнів за раз?
У Сан-Франциско було добре. Переважно.
Сан-Франциско було дуже давно.
Тому я й мушу подумати.
І хай навіть натяк на думку про це не промайне у твоїй голові
поблизу Еріка Вітлі, поки я тобі не дозволю.
Так, мем!
Отже, Дано Сью, чому б тобі не поділитися?
-Думаю, ти ще не все нам вилила. -Ні.
Сьогодні я більше нічого не скажу.
Ой! Ну добре.
Я розказала Ронні про загадковий чек.
О. Він у захваті?
Ні. Він якось дивно це сприйняв.
-О. -Звинуватив мене, що я його приховала.
-Коли ти йому сказала? -Уранці.
Тоді я розумію.
Вчора таке коїлося.
-Вибач. -Я не про це.
А я про те, скільки він боровся з твоєю недовірою
й скільки ваги має його голос у ваших стосунках.
Його побоювання недаремні.
Що ви робитимете?
У нас у пріоритеті гроші на коледж Енні,
але поза цим ми не обговорювали.
Це досі здається чимось нереальним.
Здогадуєшся, чому Френсіс лишила його тобі?
Ні, але я над цим мізкую.
То що ти думаєш про Кеті?
Вона зв'язувалася з тобою пристойнішим чином?
Треба попередити шерифа Болдена.
Ронні пішов її розпитати.
Краще б я сама поміняла шину
й помолилася, щоб торнадо викурив її з міста.
Таке буває зі злими відьмами.
Ні. На них падають будинки.
-Це теж підійде. -Гей, спокійніше.
Я більше не витягатиму нікого з в'язниці.
Мені шкода, Медді.
Ні. Мені ще більше шкода. Я щойно сказала Джун, що…
Чекай, ти ходила до Джун?
Неофіційно. Ми гуляли із Самсоном.
-Самсон? -Це її новий пес.
І що ж ти сказала Джун?
Сказала їй, що стривожена.
Але я зізнаюся вам. Я ще й налякана і зла.
Як я скочила з одних нестабільних стосунків в інші?
Медді, це небо і земля.
Боюся, що є зв'язок.
Мені треба в цьому розібратися. Заради себе й дітей.
Ми підтримаємо і тебе, і дітей.
Дякую.
Нащо міс Френсіс лишати тобі купу грошей?
Ми досі це з'ясовуємо.
Ось що важливо, сонечко.
Тепер ти зможеш вчитися, де тільки захочеш.
Так багато грошей?
Міс Френсіс присвятила життя освіті.
Сподіваюся, вона танцює з Джоном Прайном та янголами
від думки, що ти поїдеш у чудесне місце.
-Можеш поїхати на Західне узбережжя. -Не треба втрачати розум.
Чи вчитися в гарній художній школі.
А щось практичніше?
З поваги до міс Френсіс.
Збожеволіти можна, але треба добре подумати.
Дякую, що повідомили.
Дякую за чудові слова, які ти сказала агентству з усиновлення.
Припини. Я могла протримати цю бідну жінку пів дня,
розповідаючи їй, які ви з Ешлі прекрасні.
Коли, думаєш, вони схвалять?
Важко сказати.
Головне — терпіння.
Так.
Гей. Я можу ним зайнятися.
Не треба.
-Білле. -Медді.
І Троттер, так?
Так.
Радий знайомству, Білле.
Вибачте, що заважаю вам у робочий день,
але я подумав, що додому краще не йти.
Про що хочеш поговорити?
Про Кела.
Зізнаюся, у мене були побоювання на початку,
але він виявився чудовим тренером,
і мені шкода, що шкільна рада так зле з ним повелася.
Дякую.
І, зважаючи на те, що я завжди ладнав із Мері Вон краще, ніж ти,
я подумав, чи це б не допомогло, якби я попросив її
переглянути Келове звільнення.
Мені особисто байдуже, враховуючи, що Тайлер більше не хоче грати.
Чекай. Тай що?
Усім привіт.
Привіт, Норін.
Знаю, ви зайняті, але… Айзеку, на секундочку.
Звісно, але зараз і секундочки нема.
Пройди, щоб він тебе краще чув.
-Точно? -Звичайно.
Ходи сюди.
Замовлення готове!
-З вами все добре? -Ти взяв не ті ключі.
Горішок увесь ранок метушилася й кричала, тож я хотіла…
Я хотіла проїхатися, щоб допомогти їй заснути, але не змогла…
Це на краще. Ти надто втомлена, щоб сідати за кермо.
Може й так, але я маю вкласти її спати заради себе й Айзека.
Зі мною все гаразд, за винятком плутанини з ключами.
Рештки мозку медсестри підказують, що це фаза, через яку проходять немовлята,
але мій мамський розум не знає ради.
-У тебе є крісло-гойдалка? -Простоює.
-А сповивання? -Не помогло.
Ось що ми зробимо.
Норін, поклади Бекс назад у коляску.
Бейлі повозить її 20 хвилин, а потім вернеться,
щоб Ерік погуляв ще 20.
А потім я.
Тоді Айзек відвезе її додому,
поки ти щонайменше годинку поспиш.
Невиспана мама й неспокійна дитина — погане поєднання.
Я не можу вас про це просити.
Ти й не просила. Ми самі зголосилися.
І ми помагатимемо, коли треба перерва,
поки Бекс не переросте цю фазу.
-Хочу обійняти вас усіх. -Коли повернуться сили.
Дякую. Ось так, Горішок. Ходімо.
Тітка Френсіс відклала це для тебе.
Наші підліткові знімки.
Коли ми бували на її вечорах чи інших подіях у неї вдома.
-Щось таке. -Дякую, що заніс.
Хочу внести ясність.
Я тут не для того, щоб примусити тебе дати відповідь.
Я змушував тебе чекати роками. Можеш мене помучити.
У нас колись були великі плани.
Але нам треба поговорити про те, що з цими планами буде зараз,
коли минуло стільки років,
більшість із яких ми були не разом.
Я розумію.
Головною відмінністю в наших планах завжди були діти.
Ти кажеш, що хочеш їх зараз?
Хочу.
Мені дуже шкода, що я так довго цього не усвідомлював.
Як це прекрасно.
Я не хочу завдати тобі болю
чи покарати тебе,
але мушу тобі сказати.
У нас була дитина.
Недовго.
Дитина, яку ми зачали, коли ти востаннє тут був.
Дитина, яку я втратила, не встигши тобі розказати.
Після викидня
ти поїхав
знову,
і я сказала тобі, що між нами все.
-Не було сенсу тебе мучити. -Не треба було проходити через це самій.
-Сенс у цьому. -Я не була сама.
Я була оточена
співчуттям…
і підтримкою…
і любов'ю.
Я б приїхав. Я був би поруч.
Я сумнівалася.
Ти кажеш, що хочеш дітей.
Ти маєш зрозуміти.
Я виявила,
що мої шанси завагітніти
й виносити плід…
незначні.
Тож…
якщо це змінить твої плани, я…
Келе.
Ти мене знайшов.
Поговори зі мною.
Поділитися без самоцензури. Ти в безпеці.
Це все конфіденційно.
Де ти цього навчився?
Ну, я ходжу в групу для людей з ПТСР, яку веде Вернон із ВІВ.
Так.
Я якось записався в програму.
Ну, насправді я не записався. Моя подруга Джоді притягла мене туди.
Це важка праця.
І я її не зробив.
Біль веде до багатьох нездорових рішень.
Я навіть не міг визнати цей біль.
Я думав, що я розумний, вмілий.
І я відмахувався від усієї цієї люті й розгубленості й душив їх так сильно,
аж думав, що позбувся їх довіку.
Ти маєш дати їм раду.
Щоб жити, любити.
Та це важко, тому що
це можна також випустити демонів.
Бляха, вони стали більшими, потворнішими й злішими, відколи я їх почав душити.
Ось що буває, коли ти дозволяєш їм никати в темряві.
Єдиний спосіб приборкати їх —
вивести на світло.
Назви їх.
Знай їх.
Приборкай їх.
Трясця, це мало лишитися в минулому.
Чому?
Чому потреба в допомозі має лишитися в минулому?
Потреба краще себе розуміти?
Потреба в надійних друзях?
Я завдав болю тим, кого намагався захистити.
Людям, яких я люблю, які тепер мене не люблять.
Ти мав би краще знати Медді.
Ти мав би знати краще всіх нас.
Можливо, тобі треба в першу чергу пізнати краще самого себе.
Не віриться, що ти підмовив мене зустрітися на кладовищі.
Дозволь мені зробити його менш страшним.
Це найкраще місце для наших зустрічей,
доки я не переконаю матір, що ця її заборона — це вже занадто.
-А вона вперта. -Це в тебе від неї?
Тож знадобиться час, щоб її переконати,
а я не можу так довго чекати, щоб тебе побачити чи поцілувати.
Упевнений, що це безпечно?
Привиди нас не видадуть.
Аби ця дурна ситуація з відставкою вирішилася.
Теж так думаю. З багатьох причин.
Вибач.
Це, певно, жахіття для вашої родини.
Головне, щоб у нас все було гаразд.
Нам треба бути обережними
й хитрими до кінця літа,
а тоді ми повернемося до школи з купою приводів для зустрічей.
Я ніколи так не хотіла повернутися в школу.
Ну ж бо, Таю. Подивися зі мною.
Гаразд. Ти ж любиш Джона Легвізамо.
Так, але подивімося «Джона Віка», а не «Ромео+Джульєтта».
Таю.
Зараз мама зізнається, що любить «Мулен Руж».
Є якась правда в чутках, що ти більше не хочеш грати в бейсбол?
Зараз я візьму посуд і довитираю на задньому дворі.
Ні.
Усе гаразд. Можеш залишитися. Я не засмучена. Просто…
Я хочу почути чому.
Якщо чесно, мамо, я це вирішив
на поминках міс Френсіс.
І в тебе відтоді забагато клопотів.
Не було коли про це поговорити.
-Але твій батько знав. -Він сказав?
Він приходив у спа поговорити
й згадав про це.
Пробач, що так вийшло.
На поминках він все розводився, що я можу грати в першому дивізіоні,
і це просто в мене вирвалося, і я усвідомив, що це правда.
-Я теж був шокований. -Коли ти дізнався?
На святі, але це не мені тобі казати.
-Так? -Так.
То ти справді кидаєш, Таю?
Гадаю, що так.
Гаразд.
Це неабищо.
Знаю,
просто
це здається правильним.
Це найважливіше.
Ви обидва вільні шукати нові можливості й робити свій вибір.
Це те, що ви маєте робити в цьому віці.
Дякую, мамо.
Чого не варто робити, це зберігати таємниці.
Я ненавмисно.
Я знаю.
Я очікую від усіх чесного й прямого спілкування весь час.
Так, мем.
Дякую.
Між нами все гаразд?
Авжеж. Між нами завжди все гаразд.
Взагалі-то, є одна річ, про яку слід поговорити.
Я хвилююся за тренування Тая, якщо він кине спорт.
Гаразд?
Я не кину терапію, Кайле.
Щоб підтримувати навантаження на руку,
думаю, тобі треба витирати посуд.
Увесь посуд.
Самому, щовечора.
-Ой! -Так.
Щовечора.
-Гаразд. -Зараз ти отримаєш!
-Мамо, я не хотів. -Стережися.
-Гей! Ви згуртувалися проти мене? -Клас.
Білле.
Білле Таунсенде, це ти?
Це ти.
Яка я рада тебе бачити.
Радий, що ти привіталася,
але мушу вибачитися,
бо не пригадую, як ми познайомилися.
Не хвилюйся. Це було так давно. Ми вчилися разом у старшій школі.
О, це неможливо.
Ти надто молода, щоб вчитися зі мною в старшій школі.
Який підлабузник.
Я на кілька років молодша за тебе.
І я тоді була сором'язливою.
Але нумо поговоримо про гарний вигляд, попри роки.
Ну,
ти дуже добра.
Кеті.
-Кеті… -Кеті Боузмен.
І ти весь цей час була в Сереніті?
О ні.
Я поїхала. Побачила світ.
Чому ж повернулася?
Померла моя близька подруга. Френсіс Вінгейт.
Так, ми всі любили міс Френсіс.
Пригостити тебе випивкою на її честь?
Може, трохи попліткуємо?
Ідеально.
Діти вдома?
Ні. Мама повела їх у «Вортонз» на молочні коктейлі.
Вони робили це з малих років, щоб я передихнула,
але врешті я йшла з ними, бо це перетворювалося на вечірку.
Це мама навчила Тая пити через соломинку,
використовуючи кавовий мілкшейк для заохочення.
Вдячний твоїй мамі, що вона дала нам можливість поговорити.
Вона твоя найбільша фанатка.
Принаймні вона так думає.
То ти не відмовляєшся?
Ні…
але в мене стільки питань.
Цілком справедливо.
Я досі до кінця не розумію,
що відбувається і як я до цього ставлюся,
але найбільше мене турбує те,
що ти від мене щось приховуєш
від самого початку.
І це вибило ґрунт з-під наших ніг.
Я дещо приховував.
Те, ким я був насправді.
Відтоді, як я тебе зустрів,
я хотів бути тим, кого б ти потребувала.
Але це не так.
Поки.
Тож я мчав…
наздогін цьому…
образові, який я створював, і…
знесилився.
Навіщо це тобі?
Інстинкт.
Звичка.
Щось, чого я ще не визначив.
Не знаю.
І що тепер?
Я все владнаю.
І якщо ти будеш терплячою зі мною,
обіцяю, я зроблю домашню роботу, і все буде як треба.
Я теж маю домашню роботу.
Ти не мусиш нічого змінювати через мене.
Ні, це не через тебе.
Це через мене.
Зустрінемося в читальному залі? Можемо сісти поруч.
Нам треба працювати над собою.
Просто скажи.
Я тебе зовсім не бачу, тож я знаю, що щось не так.
Стільки всього сталося. Такий безлад.
Вибач, якщо я тебе ігнорувала.
Гелен.
Прошу, скажи.
Ти можеш сказати мені будь-що.
Раян кличе мене заміж.
І?
І…
я сказала, що мушу подумати.
Ясно.
Це все, що мені треба знати.
Переклад субтитрів: Людмила Речич