Hvor vil du snakke?
Stua er kanskje best.
Du må stole på meg.
Jeg gjør det.
Skulle ønske vi ikke hadde denne samtalen.
Skulle ønske jeg ikke lot meg tirre av han eller Mary Vaughn.
-Noe av det. Alt. -Cal, stopp.
Nei, det er problemet, ikke sant?
-Jeg vet ikke når jeg skal stoppe. -Cal.
-Hva med Stu? -Egoet har det verre enn leppa.
-Jeg burde ikke ha slått. -Vi ville.
Jeg var redd han hadde et våpen eller noe.
Jeg var redd du skulle bli skadet.
-Jeg beskyttet Maddie. -Vi vet.
Det er ingen unnskyldning.
Ingen der klandrer deg.
Jeg er ikke ute etter tilgivelse.
Jeg rotet det til. Jeg trekker meg fra restauranten, fra alt.
Jeg må ordne opp i dette.
Du må ordne opp for deg selv også.
Du trenger ikke å trekke deg.
La meg snakke med aktor, så tar vi det derfra.
Vi vil hjelpe deg, Cal.
Jeg må dra… hjem.
Det er sent.
-La meg kjøre deg hjem. -Ja.
Bare gi meg et øyeblikk.
Maddie, vil du sitte på med meg?
-Hei. -Hei.
For en kveld.
Ja.
Vi snakkes i morgen.
Jeg kan hjelpe deg med engelskleksene,
men jeg er ikke god i kjemi.
Vitenskap var aldri min greie.
Jeg gleder meg. Ikke mange juniorer får ta det faget.
Stolt av deg.
-Hei. -Velkommen hjem.
Jeg trodde ikke dere ville sitte oppe.
Jeg prøvde å få henne til å legge seg. Ikke helhjertet, men jeg prøvde.
Går det bra med trener Cal?
-Det ordner seg. -Og Maddie?
Hun har det bra.
Vi snakkes i morgen. Det har vært en lang dag.
-Ja visst. -Ok.
Natta, mamma. Natta, pappa.
-Natta. Glad i deg. -Sov godt, vennen.
Hvor er Cal nå?
Helen fikk ham løslatt, og Erik kjørte ham hjem.
-Skulle ønske jeg hadde vært der. -Når skulle du si at Kathy var tilbake?
-Det visste jeg ikke. -Ja så?
Hun kom tilbake uten å ringe eller tekste deg?
-Jeg har ikke hørt fra henne siden… -Så hvorfor er hun her… og gjør dette?
Hva gjør… Gi meg den.
Kom hit! Gi meg mobilen. Hva driver du med? Kom hit.
Jeg aner ikke.
Du vet hva du skal gjøre hvis hun tar kontakt, sant?
Jeg fikk meldinger om at Cal fikk sparken, men ingenting om en slåsskamp.
-Det vil nok spre seg kjapt i dag. -Rart at han slåss.
-Han beskyttet meg. -Mot hva?
Det var eneste stort rot.
Vi skal finne ut av det. Ikke tenk på det.
Hvordan kan vi la være? Hva kan vi gjøre?
Det første dere kan gjøre, er å ikke la vennene deres,
selv om det er velment, dra dere inn i negative samtaler.
Ellers, bare hjelpe til hjemme og pass på Katie.
-Jeg vil se ham. -Nei.
Ikke nå. Vær så snill.
Min dronning, vi skal vokte prinsessen, forvise drager og forsvare slottet.
Tømme oppvaskmaskinen.
Tømme vaskeren av oppvask.
Farvel.
Utrolig. Cal fikk sparken.
Hva gjør Gabe og gutta uten ham?
Vil ikke Harlan ta over? Du liker jo han.
Ja, han er flink, men han spilte aldri proff.
Slåsskampen er visst en like stor greie.
Så kjipt. Mamma var lykkelig,
og jeg trodde Cal endelig hadde begynt
å høre på oss og interessere seg for teater.
-Ingen sa at mamma og trener slår opp. -Det kan skje.
Cal er ikke pappa.
Mon tro hvordan det er å bo med rolige folk?
Vil du ha mindre drama?
Jeg vil ha færre overraskelser.
Helst ingen, men dr. Ashley sier at resultatene ikke vil være optimale.
-Jeg må snakke med Cal. -Mamma sa nei.
Ikke bra om du gjør din egen greie.
Nei.
-Antar det. -Snakker om mødre som sier nei…
-Gjør vi? -… jeg ba med Nellie ut.
Hun sa ja.
Alt var supert i 15 minutter, og så… pang.
Pang?
Mora sier nei på grunn av tilbakekallingen.
Og alle de andre mamma mot mora hennes-greiene.
Så leit.
Du fortjener litt lykke, akkurat som mamma gjør.
Takk.
Selvsagt.
Har du noen råd?
Nei. Mrs. Lewis har alltid skremt meg.
Ja.
Husker du fjerde juli-paraden,
da hun hoppet opp på flåten i fart for å greie håret til Jackson?
Hun landet på foten min.
Jeg trodde hælen kom til å gå tvers igjennom og nagle meg til flåten.
Oppvisningen hennes i retten ga meg samfunnstjeneste.
Jeg forventet å se en lyskaster.
Vedder på at hun vil begynne å terrorisere noen andre og glemme deg.
Du og Nellie kan fortsette der dere slapp.
Jøss.
Ikke sant?
Alle de nullene.
Snakker ikke om alle nullene.
Hvorfor fortalte du meg ikke om disse nullene i går kveld?
Gi deg.
Jeg hadde mye å tenke på, med alle Cal-greiene, Kathy-greiene
for å ikke snakke om det virker litt uvirkelig-greiene.
Måtte du sove på det før du fortalte det?
Ronnie Sullivan, fleiper du?
Tror du jeg ville skjule det?
En sjekk som kan forandre livene våre og mer til?
Ok.
Jeg kunne uttrykt meg bedre.
Det virker rart.
Ronnie.
Vi prøve å finne fotfeste.
Og…
…jeg er lei for det.
Jeg kunne håndtert det på en mer elegant måte,
selv med alt ditten og datten i går kveld.
-Ryan. For en gledelig overraskelse. -Maddie.
Tusen takk igjen for den vakre dagen dere ordnet for å hedre tante Frances.
Det var en ære for oss.
På hennes vegne vil jeg gi deg denne esken.
Bør jeg frykte innholdet?
Lappen sa at det er minner fra da spaet var huset hennes.
Hun tenkte du ville vise det fram.
Så gøy! Hva slags minner?
Jeg gikk ikke gjennom den.
Det var mange esker med mange instrukser.
Noen var kompliserte, og jeg må ta meg av alle.
Så du blir her.
Jeg overveier det.
Det gjør nok mange veldig glade.
Jeg liker å gjøre folk glad.
Ja. Neville, Grace, Collins, mamma.
De vil holde fast i deg imens de gir slipp på henne.
Takk for at du kom med denne.
Jeg skal si ifra om det er skatter inni.
Ha en fin dag.
Hei, Isaac.
God morgen, Maddie.
Jeg ba for mange i går, inkludert deg.
Takk.
Den Bill-greia.
Jeg skal ikke si det til noen,
inkludert barna mine, med mindre du ber meg om det.
Takk for det.
Det er komplisert. Jeg prøver å finne ut hva jeg vil.
Det er det viktigste.
Hvis du trenger hjelp eller støtte,
er jeg her for deg som venn.
Selv om du sikkert har en gjeng av dem.
-Alltid plass til en til. -God morgen.
Håper du tok med yoghurtparfaitene.
Ja, vanilje og surkirsebær.
Flott. Og Maddie, jeg har noe når dere er ferdige.
Bare gå. Jeg må tilbake.
-Ha en nydelig dag. -Du òg.
-Du òg, Trotter. -Hvis du insisterer.
-Han er en god gutt. -Ja.
Jeg håper det ikke er et nytt byrådsmøte.
Noe bedre.
Trotter, det var ikke nødvendig.
Det var ikke meg, men skulle ønske det var det.
Jeg trodde ikke du ga blomster i en situasjon som denne.
Ja, jeg tekstet ham 15 ganger.
Alt jeg fikk til svar var: "Senere, vær så snill".
Jeg ber ikke om å få dele blomstene dine.
Jeg ville få deg til å le.
Det er ikke noe galt i å gråte,
men hva om vi gjør det her borte?
Herregud.
Jeg trenger ikke detaljer.
Jeg har hørt nok til å skjønne hvor ille i går kveld var for Cal og deg.
Jeg glad i dere begge. Jeg vil hjelpe.
Siden ingen av dere gjør det enkelt,
så foreslår jeg at du begynner med å få ut all denne spenningen.
Den sprer seg til bicepsen min når jeg legger armen rundt deg.
Så du kan enten gråte ut, eller så får jeg deg til å ta en yogatime.
Du bestemmer.
Du sier alltid de rette tingene.
Det er en gave.
Jeg er mer motløs enn trist.
Cal har holdt ting skjult fra meg, og det spiser ham levende.
Sterke folk gjør det.
De glemmer at deling ikke er en svakhet.
Ja, ikke sant.
Jeg vil føle meg bedre hvis jeg jobber.
Nei, sjef. Som din høyre hånd forbyr jeg det. Nei.
Hele den "hold deg opptatt- så-du-ikke-må-tenke"-greia? En felle.
-Du tar deg en fridag i dag. -Det kan jeg ikke.
Verden vil fortsette å rotere.
Månen vil stå opp etter skjema.
Det eneste problemet er at jeg vil savne smilet ditt.
Vær så snill.
Ikke gå hjem og gjør ting for familien. Nei.
Gå til et fint og uventet sted og gjør noe for bare for deg.
Ok.
Gud bedre, du vet ikke hvordan.
God morgen.
God morgen, pastor June. Når fikk du en hund?
Dette er Samson. Han er ny. Adoptert.
-Så skjønn. Kom da, kompis. -Kom da.
Kjære vene. Tenk at noen ga ham fra seg.
Jeg ser på ham som en gave.
Jeg har lett etter en hund så jeg kan gå tur på dagtid.
-For mosjon? -Mer for fred og ro.
Ikke misforstå, jeg er glad i alle i kirken,
men det er mange i menigheten
som forventer at jeg er i kirken og tilgjengelig 24 timer i døgnet.
Det må være tøft.
For å tjene bedre, trenger jeg litt fred og ro.
Til ettertanke.
Akkurat nå er yndligsversene mine
de som handler om de gangene Jesus dro for å være alene.
Så i stedet for å fiske, fikk du deg en hund.
Jeg tenkte de ville respektere pausene mine hvis det gjaldt hunden.
Jeg burde vel ha fått meg en gjeter- eller fårehund,
men denne lille fyren kalte på meg, og vi elsker gåturene våre.
Kanskje jeg trenger en hund.
Vil du dele min?
Nei. Jeg vil ikke trenge meg på.
Dette er ikke en prestelig invitasjon.
Dette er et forslag fra en venn.
La oss nyte litt fred og ro sammen.
Det hadde vært flott.
-Oi! -Oi!
Jeg burde ikke ha mistet kontrollen, men har det gjort det ofte i det siste.
Maddie er bekymret for deg. Jeg har snakket med henne flere ganger.
Men jeg forstår hvor viktig det er for deg å takle følelsene dine
og ikke ta avgjørelser basert på frykt eller sinne.
Eller adrenalin.
Jeg vil ha alt perfekt.
Det er en fryktelig byrde å legge på deg selv. Det er umulig.
Jeg har aldri villet skade noen. Men det…
…skjer alltid.
Derfor er livet vemodig.
Men det viktigste nå er
at fylkesadvokaten ikke vil forfølge saken.
Stu nekter å vitne og angrer veldig på at han tirret deg.
-Kan jeg snakke med ham? -Aktor?
-Stu. -Ingen god idé.
Jeg beundrer medfølelsen, men det vil oppmuntre han.
-Jeg vil gjøre det rette. -Gjør det på en annen måte.
Ja, jeg fikk svaret, men ikke det jeg ville ha.
Nei, det ordner seg.
Glad i deg også, pappa, men jeg blir her.
Ok, snakkes snart.
Går det bra?
Mente ikke å snoke. Ville sørge for at det går bra.
Jeg savner pappa iblant.
Vedder på at faren din er en fantastisk mann.
Det er han.
Jeg skal prøve å legge Nurket. Ta en dusj.
-Kan du høre etter henne? -Har en bedre idé.
Du er fantastisk, Isaac.
-Vil du si hei? Hei. -Hei, vennen. Kan jeg holde deg?
Kan jeg legge deg her? Hei, vennen.
Hei.
Vet du hva?
Du og jeg har samme biologiske far.
Jeg ville bare dele det med deg fordi jeg synes du er kul…
…men vedder på at du har det fra moren din.
Å, Ronnie.
Du aner ikke hvor godt det er å se deg.
Det er alt for lenge siden.
Jeg var ikke sikker på at du ville komme.
Bra jeg hadde nummeret ditt på telefonen.
Jillian, whisky med is for denne flotte mannen, takk.
Tenk om jeg ikke drikker det lengre?
Å, Ronnie.
Kathy.
Hvorfor kom du tilbake?
For å ta farvel med Miss Frances.
Gamle, gode Miss Frances.
Du blir ikke værende?
Vet ikke ennå.
Hva vil du, Kathy?
Er det ikke lov til å savne storebroren sin?
Ikke skap deg.
Hvorfor er du her? Hva i svarte var det med dekket?
Vær så snill.
Jeg betaler henne tilbake, noe hun aldri ville gjort for meg.
Jeg visste at Dana Sue ikke ville møte meg,
og jeg ville minne henne på hva jeg syns om henne.
Og hvordan hun stjal Sullivan's fra meg.
Vi skal ikke rippe opp i gammel dritt.
Dra tilbake til Georgia. Snart.
Etter den drinken, kanskje.
Jeg så Annie.
Etter begravelsen.
For ei nydelig jente hun har blitt.
Jeg sier det igjen.
Hør etter denne gangen.
Hold deg unna datteren min.
Hun kjenner deg ikke. Dere trenger ikke å bli kjent.
-Fridde Erik? -Fra Ryan?
Ding!
Gurimalla.
Ok. Vent nå litt.
Du har den ikke på. Erik sa ikke noe på jobb i dag.
Ryan blunket ikke en gang.
Hva sa du?
Jeg sa til Ryan at jeg måtte tenke på det,
og til Erik sa jeg
ingenting ennå.
Er det rettferdig?
-Overfor hvem? -Begge.
Det at du må tenke på det sier vel noe?
Man kan ikke bare hoppe ut i det. Det er bra og ta seg tid.
Ikke hvis hjertet ditt snakker.
Se på ansiktet hennes. Hjertet ditt sier noe.
Det sier at dere må trekke pusten. Gi meg ringen.
Vi vil ikke gjøre det verre.
Er det mulig?
Jeg er veldig glad i Erik.
Mer enn jeg forventet,
og mye mer enn jeg var forberedt på.
Men Ryan…
-Ryan har vært i hjertet mitt hele livet. -Skjønner.
Ikke lett å ha to gode menn i livet sitt.
Du må ta en avgjørelse en gang.
Kanskje ikke akkurat nå.
Nei vel?
Du virker… virket lykkelig med Erik.
Og helt ærlig,
har du vært lykkelig med Ryan i mer enn et par uker av gangen?
San Francisco var bra. For det meste.
San Francisco var veldig lenge siden.
Det er derfor jeg må tenke.
Ikke gjør dere noen tanker om dette
i nærheten av Erik Whitley til jeg sier noe annet.
Skal bli!
Så, hell det ut, Dana Sue.
-Du helte bare halve. -Nei.
Jeg sier ikke et ord mer i kveld.
Nei, da så.
Jeg fortalte Ronnie om mysteriesjekken.
Ble han begeistret?
Nei. Han var litt rar.
-Han mente jeg skjulte den. -Når sa du det?
-I morges. -Da forstår jeg reaksjonen hans.
I går kveld var et eneste rot.
-Beklager. -Ikke poenget.
Poenget er at han sliter med hvor mye du stoler på ham
og hvor mye hans mening er verdt i forholdet.
Ikke rart at han er litt skvetten.
Hva skal dere gjøre?
Vi skal prioritere Annies universitetsfond,
men det er så langt vi kom.
Det er fortsatt litt uvirkelig, sant?
Hvorfor tror du Frances overlot det til deg?
Vet ikke, men jeg vrir hjernen.
Så hva tenker du om Kathy?
Har du hørt fra henne på en mer passende måte?
Vi burde si det til politimesteren.
Ronnie skal finne ut hva hun vil.
Jeg vil heller håndtere dekket selv
og håpe at en tornado virvler henne ut av byen.
Sånt skjer med onde hekser.
Nei. De får hus i hodet.
-Det er greit for meg. -Ta det rolig.
Jeg løser ingen flere ut av fengsel.
Beklager, Maddie.
Nei. Ingen beklager mer enn meg. Jeg sa til June at…
Gikk du til June?
Uoffisielt. Vi gikk en tur med Samson.
-Samson? -Hennes nye hund.
Hva sa du til June?
Jeg sa at jeg er frustrert.
Men jeg skal si det til dere. Jeg er også redd og sint.
Hvordan gikk jeg fra et ustabilt forhold til et annet?
Maddie, det er å sammenligne epler med atombomber.
Jeg er redd det er en forbindelse.
Jeg må finne ut av det. For min skyld og for barna.
Vi er her for deg og barna.
Takk.
Hvorfor ga Miss Frances deg masse penger?
Vi jobber med saken.
Her er den viktigste tingen, vennen.
Nå kan du gå på college hvor du vil.
-Så mye penger? -Miss Frances viet livet til utdannelse.
Jeg håper hun danser med englene ved tanken på deg på et fantastisk sted.
-Du kan gå på skole på vestkysten. -La oss ikke ta helt av.
Eller en flott kunstskole.
Noe mer praktisk?
Av respekt for Miss Frances.
Dette er ganske vilt, men det er mye å finne ut av.
Takk for at dere sa ifra.
Takk for alt du sa til adopsjonsbyrået.
Jeg kunne ha oppholdt den stakkars kvinnen en halv dag,
med historier om hvor utrolige du og Ashley er.
Når får dere godkjenningen?
Vanskelig å si.
-Tålmodighet er stikkordet på reisen. -Ja.
-Du. Jeg tar meg av ham. -Det trengs ikke.
-Bill. -Maddie.
Og Trotter, ikke sant?
Ja.
Hyggelig å møte deg, Bill.
Beklager å forstyrre deg på jobb,
men jeg ville ikke dra hjem til deg.
Hva vil du snakke om?
Cal.
Jeg hadde betenkeligheter i starten,
men han er en god trener.
Det er synd at skolestyret behandlet han så dårlig.
Takk.
Siden jeg alltid kom bedre overens med Mary Vaughn enn deg,
tenkte jeg det kunne hjelpe hvis jeg snakket med henne
om en gjennomgang av Cals oppsigelse.
Det spiller ingen rolle for meg, nå som Tyler ikke vil spille baseball mer.
Vent. Ty, hva?
Hei, folkens.
Hei, Noreen.
Dere har mye å gjøre, men… Isaac, et øyeblikk bare.
Jeg trenger mer enn et øyeblikk.
Kom bak hit, så han kan høre deg.
-Er du sikker? -Selvsagt.
Kom her.
Bestillingen er klar!
-Går det bra med dere? -Du tok feil nøkkelknippe.
Nurket har vært masete og grått hele morgenen, så jeg skulle…
Jeg skulle kjøre en tur for å få henne til å sove, men kunne ikke…
En velsignelse. Du ser for trett ut til å kjøre.
Kanskje det, men jeg må få henne til å sove for min og Isaacs skyld.
Jeg klarer meg, foruten å ta feil nøkler.
Sykepleierhjernen min vet at dette er en fase spebarn går gjennom,
men den grøtete mammahjernen er tom for ideer.
-Har du gyngestol? -Den tærer på gulvet.
-Virket ikke svøping? -Nei.
Vi gjør følgende:
Noreen, sett Bex tilbake i vognen.
Bailey triller henne i 20 minutter først.
Erik triller henne i 20 etterpå. Så tar jeg over.
Så triller Isaac henne hjem,
hvor du har fått deg minst en times lur.
En overtrøtt mor og masete baby er en dårlig kombinasjon.
Det er for mye forlangt.
Vi meldte oss frivillig.
Vi skal hjelpe når du trenger pause til Bex er ferdig med denne fasen.
-Jeg kunne klemme dere. -Når du kommer til hektene.
Takk. Sånn, Nurket. Kom.
Tante Frances satte denne til side til deg.
Det er bilder av oss fra da vi var tenåringer.
Minner fra soaréer og andre arrangementer i huset hennes.
-Den slags. -Takk for at du kom med den.
Så det er sagt, jeg kom ikke med den for å tvinge deg til å svare meg.
Jeg lot deg vente i årevis. Du kan drøye det lenger.
Vi har hatt store planer gjennom årene.
Men vi må snakke om hvordan planene kan se ut nå,
når så mange år har gått
og vi har vært fra hverandre i flesteparten av dem.
Jeg forstår.
Den grunnleggende forskjellen i planene våre var alltid barn.
Sier du at du vil ha dem nå?
Det gjør jeg.
Beklager at jeg brukte så lang tid på å se fornuften i det.
Det vakre med det.
Dette er ikke ment å såre deg…
…eller straffe deg,
men jeg må si det.
Vi hadde et barn.
I kort tid.
Et barn som ble unnfanget sist du var her.
Et barn jeg spontanaborterte før jeg fikk sjans til å si det.
Etter tapet,
fordi du hadde dratt
igjen,
og jeg sa at det var slutt,
så jeg ingen grunn til å påføre deg denne smerten.
Du trengte ikke å være alene.
-Det er grunn nok. -Jeg var ikke alene.
Jeg var omringet av
medfølelse…
…og støtte…
…og kjærlighet.
Jeg hadde kommet. Jeg ville ha vært her.
Jeg var ikke sikker.
Du sier du vil ha barn nå.
Du må forstå.
Jeg har funnet ut at
sjansene for at jeg blir gravid
og fullfører et svangerskap på noen måte…
…er små.
Så…
…hvis det endrer planene dine…
Cal.
Du fant meg.
Snakk til meg.
Del uten å utelate noe. Du er trygg.
Dette er konfidensielt.
Hvor lærte du det?
Jeg er med i en PTSD-gruppe Vernon leder via krigsveteranforeningen.
Ja.
Jeg var i et program en gang.
Vel, ikke frivillig, min venn Jodie tvang meg til det.
Hardt arbeid.
Jeg gjorde det ikke.
Smerte forårsaker mange usunne beslutninger.
Jeg innrømmet ikke smerten.
Jeg trodde jeg var smart og effektiv.
Jeg dyttet all raseriet og forvirringen bak en dør, og låste den så godt fast
at jeg trodde den aldri kunne åpnes.
Du må låse den opp.
For å leve, for å elske.
Det er tøft,
for det kan slippe ut demonene også.
De har blitt større og styggere og slemmere siden jeg låste dem inne.
Det skjer når du lar dem vandre rundt i mørket.
Den eneste måten å temme dem på
er å føre dem ut i lyset.
Gi dem navn.
Bli kjent med dem.
Tøyle dem.
-Jeg burde være ferdig med dette. -Hvorfor det?
Når er vi ferdig med å be om hjelp?
Å ville forstå oss selv bedre?
-Å ville ha støttende venner? -Jeg såret dem jeg prøvde å beskytte.
De jeg elsker, som ikke elsker meg nå.
Du kjenner Maddie bedre enn som så.
Du kjenner oss bedre enn som så.
Det du kanskje trenger mest er å kjenne deg selv bedre enn som så.
Utrolig at du fikk meg til å møte deg på kirkegården.
La meg gjøre det litt mindre skummelt.
Dette er vårt beste møtested
til jeg kan overbevise mamma om at forbudet hennes er overdrevet.
-Hun er sta. -Er det der du får det fra?
Det kan ta litt tid å snakke henne til fornuft,
og jeg kan ikke vente med å se deg
eller kysse deg.
Er det trygt her?
Spøkelsene sladrer ikke.
Skulle ønske tilbakekallelsen var over.
Samme her. Av mange grunner.
Beklager. Det må være forferdelig for familien din.
Det viktige er at det vil gå bra med oss to.
Vi må være forsiktige, kanskje litt listige resten av sommeren.
Så er vi på skolen igjen med alle slags unnskyldninger for å ses.
Jeg har aldri gledet meg slik til skolestart.
Kom igjen, Ty. Se den med meg.
Du liker John Leguizamo.
Ja, så la oss se på John Wick, ikke Romeo + Julie.
Ty.
Her avslører mamma sin elsk for Moulin Rouge.
Er det sant at du ikke vil spille baseball lenger?
Her tar jeg oppvasken ut i hagen for å tørke ferdig.
Nei.
Det går bra. Du kan bli her. Jeg er ikke sint. Jeg bare…
Jeg vil høre historien.
Helt ærlig, så tok jeg ikke beslutningen før Miss Frances sin hyllest.
Det har vært hektisk for deg siden.
-Det passet aldri å nevne det. -Faren din visste det.
Sa pappa det?
Han kom for å diskutere noe annet,
og… han nevnte det.
Det beklager jeg.
Under hyllesten maste han om å spille i baseball for toppskolene,
og det brast ut av meg, og jeg innså at det var sannheten.
-Jeg var like sjokkert. -Når fant du det ut?
På hyllesten, men det var ikke opp til meg å si det.
-Ikke sant? -Jo.
Så du er virkelig ferdig, Ty?
Jeg tror det.
Ok.
Det er stort.
Jeg vet det,
men det… føles riktig.
Det er det viktigste.
Dere kan begge utforske nye muligheter og ta nye valg.
Slikt dere bør gjøre i deres alder.
Takk, mamma.
Det du ikke skal gjøre, er å holde på hemmeligheter.
Jeg mente det ikke.
Jeg vet det.
Jeg forventer tydelig og ærlig kommunikasjon fra alle.
Ja.
Takk.
Så alt er bra her?
Selvsagt. Vi har det alltid bra.
Det er faktisk én ting vi bør diskutere, mamma.
Jeg er bekymret for Tys form hvis han ikke spiller.
Ja vel?
Jeg slutter ikke med terapien, Kyle.
For å sørge for at armen forblir sterk, bør du tørke oppvasken.
Hele oppvasken.
På egen hånd, hver kveld.
-Åh! -Ja.
Hver kveld.
-Ok. -Nå skal du få.
-Jeg mente det ikke. -Pass deg.
-Hei! To mot en? -Den var god.
Bill.
Bill Townsend, er det deg?
Det er det.
Så fint å se deg.
Det er hyggelig av deg å si hei,
men du får ha meg unnskyldt
når jeg spør deg hvordan vi kjenner hverandre.
Det går bra. Det er en stund siden nå.
Vi gikk på high school sammen.
Nei, det er ikke mulig.
Du ser for ung til å ha gått på Serenity High med meg.
For en sjarmør.
Jeg var et par år bak deg.
Og jeg var sjenert da.
Men la oss snakke om å se bra ut til tross for alderen.
Nå er du veldig snill.
Kathy.
-Kathy… -Kathy Boseman.
Har du vært i Serenity hele tiden?
Nei.
Jeg dro av sted. Så verden.
Hva brakte deg tilbake?
En nær venn av meg døde. Frances Wingate.
Alle elsket Miss Frances.
Får jeg spandere en drink i hennes ære?
Kanskje vi kan mimre litt?
Perfekt.
Er barna her?
Nei. Mamma tok dem med til Wharton's for å kjøpe milkshakes.
Noe de har gjort siden de var små for å gi meg en pause,
men jeg ble alltid med for det ble alltid en fest.
Jeg tror mamma lærte Ty å drikke ut av et sugerør
med å lokke med Wharton's kaffemilkshake.
Fint at moren din gir oss tid til å snakke.
Hun regner seg som din største fan.
Jeg lot henne tro det.
Vil du fortsatt ha jobben?
Ja…
…men jeg har så mange spørsmål.
Det skjønner jeg.
Jeg prøver fortsatt å finne ut
hva som har skjedd, og hva jeg tenker om det.
Det som plager meg mest
er følelsen av at du skjulte noe for meg
fra begynnelsen av.
Noe som slo beina under oss begge.
Jeg skjulte noe.
Hvem jeg egentlig var.
Fra det øyeblikket jeg møtte deg, ville jeg være det du trengte.
Det var jeg ikke.
Enda.
Så jeg har anstrengt meg…
…og forsøkt å opprettholde…
…fasaden jeg skapte, og…
…jeg trynet.
Hvorfor gjorde du det?
Instinkt.
Gammel vane.
Noe jeg ikke har definert ennå.
Vet ikke.
Så hva skjer nå?
Jeg skal ordne dette.
Hvis du er villig til å være tålmodig,
lover jeg å gjøre hjemmeleksa, så jeg kan ordne opp i dette.
Jeg har også lekser.
Du trenger ikke å endre noe på grunn av meg.
Det er ikke på grunn av deg.
Det er meg.
Skal vi gå til lesesalen? Vi kan sitte ved siden av hverandre.
Vi må jobbe med egne ting.
Bare si det.
Jeg har ikke sett deg på flere dager, så noe er galt.
Det har skjedd mye. Det har vært litt virvar.
Jeg har ikke vært så tilgjengelig.
Helen.
Si det.
Du kan fortelle meg alt.
Ryan har fridd.
Og?
Og…
Jeg sa jeg måtte tenke på det.
Jeg skjønner.
Jeg vil ikke vite mer.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins