Hvor skal vi tale henne?
Stuen er nok bedst.
Du må stole på mig.
Det gør jeg.
Jeg ville ønske, vi ikke havde den her samtale.
Jeg skulle ikke have ladet ham komme tæt på mig eller Mary Vaughn.
-Noget af det. Det hele. -Stop.
Det er jo problemet, er det ikke?
-Jeg kan ikke stoppe. -Cal.
-Er Stu okay? -Hans ego tog mere skade end læben.
-Jeg skulle ikke slå. -Alle ville.
Jeg frygtede, at han havde et våben. Jeg frygtede, du ville komme til skade.
-Jeg beskyttede Maddie. -Ja.
Det er ikke nogen undskyldning.
Ikke en sjæl bebrejder dig.
Jeg søger heller ikke tilgivelse.
Jeg dummede mig.
Jeg trækker mig fra restauranten, fra alt.
-Jeg gør det rigtige. -Du skal gøre det rigtige for dig selv.
Og du behøver ikke trække dig.
Jeg taler med anklageren i morgen, og så tager vi den derfra.
Vi vil alle hjælpe dig, Cal.
Jeg må hjem.
Det er sent.
-Jeg kører dig hjem. -Ja.
Giv mig et øjeblik, okay?
Maddie, kør med mig.
-Hej. -Hej.
Det har været noget af en aften.
Ja.
Vi tales ved i morgen.
Jeg hjælper gerne med engelsk, især med Austen,
men jeg er ikke god til kemi. Videnskab var aldrig min styrke.
Jeg er spændt. Ikke mange juniors må tage det kursus.
Jeg er stolt af dig.
-Velkommen hjem. -Hey.
Jeg troede ikke, I stadig ville være vågne.
Jeg prøvede at få hende i seng. Ikke meget, men jeg prøvede.
Jeg ville høre, om Cal var okay. Er han?
Det bliver han.
-Og Maddie? -Hun har det fint.
Lad os tale i morgen. Det har været en lang dag.
-Klart. -Okay.
Godnat, mor. Godnat, far.
-Godnat. Jeg elsker dig. -Sov godt, skat.
Hvor er Cal nu?
Helen fik ham løsladt, og Erik kørte ham hjem.
Gid, jeg var der. Jeg…
Hvornår fanden ville du sige, Kathy var tilbage?
-Det vidste jeg ikke. -Nå?
Hun kom tilbage uden at ringe eller skrive til dig? Intet?
-Jeg har ikke hørt fra hende siden… -Hvorfor er hun her så og gør det her?
Hvad… Kom her. Giv mig den!
Giv mig den telefon. Hvad laver du? Kom her.
Jeg aner det ikke.
Du ved, hvad du skal gøre, hvis hun kontakter dig, ikke?
Folk skrev, at coach Cal blev fyret, men de nævnte ikke en slåskamp.
-Det spreder sig som en steppebrand. -Coach slås ikke.
-Han forsvarede mig. -Fra hvad?
Hør, det var noget rod.
Vi får styr på det i dag. Bekymr jer ikke.
-Hvordan kan vi ikke det? Det… -Hvad kan vi gøre?
Først og fremmest, lad ikke jeres venner,
selv hvis de har gode hensigter, trække jer ind i negative samtaler.
Ellers kan I bare udføre jeres pligter og passe Katie.
-Jeg vil se ham. -Nej.
Ikke nu.
Vær sød.
Min dronning, vi vil beskytte prinsessen, forvise drager og forsvare slottet.
-Og tømme opvaskemaskinen. -Tømme maskinen med opvask.
Pøj pøj.
Utroligt. Coach Cal blev fyret.
Hvad gør Gabe og de andre uden ham?
Tager coach Harlan ikke over? Du kan lide ham.
Ja, han er fin nok. Men han var ikke pro.
Slåskampen lyder som en stor ting, hvilket stinker.
Mor var glad,
og jeg troede, coach ville begynde at lytte til os og sætte pris på teater.
-Ingen sagde, mor og coach slår op. -Men det kan ske.
Cal er ikke far.
-Tænk at bo med rolige personer. -Dig? Vil du have mindre drama?
Jeg vil have færre overraskelser. Nej, ingen overraskelser,
men dr. Ashley siger, jeg skal være klar på suboptimale resultater.
Jeg skal tale med coach.
Mor sagde nej. Hun har brug for, at du lytter.
-Ja. Du har vel ret. -Nu vi taler om mødre, der siger nej…
-Gør vi? -…inviterede jeg Nellie ud.
Og hun sagde ja.
Og det var skønt i 15 minutter, og så bum.
Bum?
Vi må ikke tale grundet tilbagekaldelsen.
Og de sædvanlige ting med vores mor mod hendes mor.
Det er jeg ked af. Du fortjener glæde, ligesom mor gør.
-Tak. -Ja da.
Så har du nogen råd?
Nej. Fru Lewis har altid skræmt mig.
Ja.
Husker du 4. juli-paraden, hvor hun hoppede op på vognen,
mens den var i bevægelse, for at rede Jacksons hår?
Hun landede på min fod. Jeg troede, hendes hæl ville gå igennem
og sømme mig til vognen for altid.
Hendes forestilling i retten gav mig samfundstjeneste.
Jeg ventede på, der kom et spotlight.
Hun går nok videre til at terrorisere en anden og glemmer alt om dig.
Og så kan du og Nellie fortsætte, hvor I slap.
Wow.
Ja, ikke?
Alle de nuller.
Jeg taler ikke om alle nullerne.
Hvordan glemte du dog at fortælle om de nuller i går aftes?
Helt ærligt.
Jeg havde meget at tænke på med Cal og Kathy,
og det var næsten for godt til at være sandt.
Så du sov ikke på det, før du ville sige det?
Ronnie Sullivan, tager du gas på mig?
Tror du, jeg ville skjule det?
En check, der kan ændre vores liv og mere til?
Okay.
Det kunne jeg have sagt på en bedre måde.
Men det virker underligt.
Ronnie.
Vi finder stadig fodfæstet.
Og…
Undskyld.
Jeg kunne have håndteret det på en mere yndefuld måde,
selv med alt det, der skete i går aftes.
Ryan.
-En dejlig overraskelse. -Maddie.
Tak igen for den smukke dag, I arrangerede for at ære tante Frances.
Det var vores ære.
I hendes navn vil jeg give dig denne kasse.
Bør indholdet bekymre mig?
Hun skrev, det er arvestykker, fra da spaen var hendes hus,
Hun tænkte, du kunne hænge det op.
Hvor sjovt! Hvilken slags arvestykker?
Jeg har ikke tjekket det.
Der var mange kasser med mange instruktioner.
Nogle er komplicerede, og jeg skal se til dem alle.
Så du bliver lidt?
Jeg overvejede det.
Det gør nok mange meget glade.
Jeg er glad for at kunne gøre folk glade.
Ja.
Neville, Grace, Collins, min mor.
De vil holde fast i dig, selvom de giver slip på hende.
Mange tak, fordi du kom med den her.
Jeg siger til, hvis der er en skat i den.
Hav en god dag.
-Hej, Isaac. -Godmorgen, Maddie.
Jeg bad for mange i går aftes, deriblandt dig.
Tak.
Det med Bill.
Du skal vide, at jeg ikke siger noget til nogen,
heller ikke mine børn, medmindre du vil have det.
Tak for det.
Det er kompliceret. Jeg tænker stadig over, hvad jeg vil have.
Det er det vigtigste.
Og hvis du har brug for hjælp eller støtte eller hvad som helst,
så er jeg her for dig som en ven.
Men dem har du vist masser af allerede.
-Der er plads til en mere. -Godmorgen, I to.
Isaac, sig, du har yoghurt-parfaits med.
-Vanilje og kirsebær, som du bad om. -Skønt. Maddie, du skal høre noget.
Værsgo. Jeg må tilbage.
-Hav en smuk dag. -I lige måde.
-Og dig, Trotter. -Hvis du insisterer.
-Han er en god knægt. -Det er han.
Det er vel ikke endnu en anmodning om et møde i byrådet?
Noget bedre.
Trotter, det skulle du ikke have gjort.
Det gjorde jeg ikke, men gid jeg gjorde.
Det faldt mig ikke ind, at der skulle gives blomster.
Jeg skrev til ham cirka 15 gange.
Jeg fik bare svaret: "Senere, tak."
Jeg beder dig ikke dele dine blomster. Jeg prøver bare at få dig til at grine.
Det er også helt fint at græde,
men skal vi ikke gøre det herovre?
Du milde.
Jeg behøver ikke detaljer.
Jeg har hørt nok til, at jeg forstår, at i aftes var svær
for Cal og for dig.
Jeg elsker jer begge og vil hjælpe.
Eftersom ingen af jer gør det særlig nemt,
vil jeg foreslå, at du først slipper al den anspændthed fri.
Den når helt ud i min biceps, når jeg lægger armen om dig.
Så du kan enten græde ud, eller jeg kan tage dig med til yoga.
Det er op til dig.
Du ved altid, hvad du skal sige.
Det er en gave.
Jeg er mere foruroliget end trist.
Jeg føler, Cal har skjult noget fra mig, og det æder ham op indefra.
Det gør stærke personer.
De glemmer, at det at dele ikke er en svaghed.
Ja. Du har ret.
Ved du, hvad der ville hjælpe? At arbejde.
Nej, chef. Som din højre hånd kan jeg ikke tillade det. Nej.
Det her med at holde sig travl, så man ikke skal tænke?
Det er en fælde. Du skal ikke arbejde i dag. Du tager fri.
Nej, det går ikke.
Verden vil fortsat dreje rundt.
Månen vil gå op som planlagt.
Problemet er kun, hvor meget jeg vil savne dit dejlige smil.
Kom nu.
Og tag ikke hjem og gør ting for din familie. Nej.
Tag et skønt og uventet sted hen og gør noget kun for dig.
Okay.
Du ved jo ikke hvordan.
Åh!
Godmorgen.
Pastor June, godmorgen. Hvornår har du fået en hund?
-Det her er Samson. -Åh!
Han er ny. Fra et internat.
-Sikke en sød skat. Kom her, makker. -Kom så.
Du milde. Hvordan kan nogen dog aflevere ham?
Jeg betragter ham som en gave.
Jeg har ledt efter en hund, så jeg kunne gå ture i løbet af dagen.
-For at få motion? -For at få noget ro.
Misforstå mig ikke, jeg elsker alle i Prince of Peace,
men der er mange i menigheden,
som forventer, jeg er i kirken og er tilgængelig 24/7.
Det må være hårdt.
For at være på mit bedste, har jeg brug for ro. For at reflektere.
Lige nu er mine yndlingsskrifter, da Jesus tog afsted for at være alene.
I stedet for at fiske fik du en hund.
Måske ville folk respektere pauserne mere, hvis det handlede om hunden.
En hyrdehund eller fårehund havde nok bedre solgt idéen,
men den lille fyr kaldte på mig, og vi elsker begge vores gåture.
Måske har jeg brug for en.
Vil du dele min?
Nej. Jeg vil ikke trænge mig på.
Det er ikke en invitation fra din pastor.
Det er et forslag fra en ven.
Lad os slappe lidt af sammen.
Det ville være skønt.
-Hov! -Hov!
Jeg mistede kontrollen,
og jeg har mistet kontrollen på alle punkter på det seneste.
Maddie er bekymret for dig. Vi har talt flere gange i dag.
Men jeg forstår, det er vigtigt, du får styr på dine følelser
og ikke træffer beslutninger baseret på frygt eller vrede.
Eller adrenalin.
Alt skal bare være perfekt.
Det er en enorm byrde at lægge på sig selv. Det er umuligt.
Jeg har aldrig villet såre nogen.
Men på en måde
-sker det altid. -Derfor er livet bittersødt.
Men det vigtigste lige nu er,
at anklageren ikke vil retsforfølge sagen.
Stu nægter at vidne
og har udtrykt stor anger, fordi han tirrede dig.
-Må jeg tale med ham? -Anklageren?
-Stu. -Det lyder dumt.
Det er ridderligt, men han vil se det som opmuntring.
-Jeg vil gøre det rigtige. -Gør det på en anden måde.
Ja, jeg fik svaret.
Bare ikke det, jeg ønskede.
Nej, det skal nok gå.
Og jeg elsker dig, far, men jeg bliver her.
Okay, vi tales ved.
Er alt okay?
Jeg ville ikke snage. Jeg vil sikre, du er okay.
-Jeg savner nogle gange min far. -Jeg forstår. Han er nok en skøn mand.
Det er han.
Jeg vil forsøge at få Peanut til at tage en lur. Og tage et bad.
-Vil du holde ørerne åbne? -Jeg kan gøre mere.
Du er vidunderlig, Isaac.
-Vil du sige hej? Hej. -Hej, skat. Må jeg holde dig?
Vil du herhen?
Hej, søde skat.
Hej.
Ved du hvad?
Du og jeg har den samme biologiske far.
Det ville jeg dele med dig, for jeg synes, du er virkelig cool…
…men det har du nok fra din mor.
Åh, Ronnie.
Jeg kan ikke udtrykke, hvor skønt det er at se dig.
Det er alt for længe siden.
Jeg vidste først nu, at du kom.
Godt, jeg stadig havde dit nummer i min mobil.
Jillian, en whisky med is til denne fine mand, tak.
Og hvis jeg drikker noget andet end sidst?
Åh, Ronnie.
Kathy. Hvorfor i alverden er du tilbage?
For at sige farvel til fru Frances.
Gode gamle fru Frances.
-Så du bliver her ikke? -Det ved jeg ikke.
Hvad vil du have, Kathy?
Må jeg ikke bare savne min storebror?
Hold op med dine julelege.
Hvorfor er du her? Og hvad fanden var det med dækket?
Hold nu op.
Jeg betaler hende tilbage, som hun aldrig ville gøre for mig.
Jeg vidste bare, at Dana Sue ikke ville se mig,
og jeg ville minde hende om, hvad jeg tænker om hende,
og at hun stjal Sullivan's fra mig.
Vi skal ikke tale om det igen.
Tag tilbage til Georgia. Snart.
-Måske når du har dukket færdigt. -Jeg så Annie.
Efter begravelsen.
Hun er blevet en skøn pige.
Jeg siger det igen.
Denne gang skal du høre efter.
Hold dig fra min datter.
Hun kender dig ikke.
Hun behøver ikke kende dig.
-Friede Erik? -Fra Ryan?
Ding!
Du milde moses.
Okay. Vent lige et øjeblik.
Du har den ikke på. Erik sagde intet på jobbet i dag.
Og Ryan blinkede ikke engang.
Hvad sagde du?
Jeg sagde til Ryan, jeg skulle tænke over det,
og jeg sagde til Erik…
Ikke noget endnu.
Er det fair?
-For hvem? -Dem begge.
Er det ikke sigende, at du skal tænke over det?
Det er ikke noget, man bare springer ud i. Det er en god ting at tænke.
Ikke hvis dit hjerte råber op.
Se hendes ansigt. Dit hjerte siger noget.
At I skal trække vejret. Hit med ringen.
-Vi vil ikke gøre det værre. -Hvordan kan det blive det?
Jeg holder så meget af Erik.
Mere end jeg forventede,
og meget mere end jeg var forberedt på.
Men Ryan…
-Han har altid været i mit hjerte. -Jeg forstår det.
Det er svært med to gode mænd i sit liv.
Man må vælge på et tidspunkt.
-Måske er tidspunktet ikke nu. -Er det ikke?
Du virker… virkede glad sammen med Erik.
Og hvis jeg må være ligefrem,
har du været lykkelig med Ryan i mere end et par uger ad gangen?
San Francisco var godt. For det meste.
San Francisco var længe siden.
Derfor må jeg tænke.
Og I skal ikke lade en eneste tanke falde jer ind
i nærheden af Erik Whitley, indtil jeg siger noget andet.
Javel, frue!
Dana Sue, hvad med at du hælder ud af dine tanker?
-Du hældte vist kun halvt. -Nej.
Jeg siger ikke mere i aften.
Nå! Godt så.
Jeg fortalte Ronnie om den mystiske check.
Er han spændt?
Nej. Han opførte sig lidt sært.
-Nå. -Han beskyldte mig for at skjule den.
-Hvornår sagde du det? -I morges.
Så forstår jeg ham.
I går aftes var totalt kaos.
-Undskyld. -Ikke min pointe.
Min pointe er, han har kæmpet med, hvor meget du stoler på ham,
og hvad han har at sige i jeres forhold.
Selvfølgelig er han lidt skræmt.
Talte I om, hvad I gør?
Prioriteten er Annies collegefond,
men vi har ikke drøftet mere end det.
Det virker stadig ikke helt virkeligt.
Hvorfor efterlod fru Frances det til dig?
Nej, men jeg tænker meget.
Så hvad synes du om Kathy?
Har hun givet lyd fra sig?
-Vi burde sige det til politichef Bolden. -Ronnie talte med hende.
Jeg vil selv ordne det med dækket
og bede til, der kommer en tornado, som bærer hende ud af byen.
-Det sker der med onde hekse, ikke? -Nej. De får smidt huse på sig.
-Det er også fint. -Rolig nu.
Jeg stiller ikke kaution for andre lige foreløbig.
Undskyld, Maddie.
Nej. Du skal ikke undskylde. Jeg fortalte June, at jeg…
Vent, tog du forbi June?
Uofficielt. Vi gik en tur med Samson.
-Samson? -Hendes nye hund.
Og du fortalte June hvad?
Jeg fortalte hende, at jeg er frustreret.
Men jeg fortæller det til jer. Jeg er også bange og vred.
Hvordan gik jeg fra et kaotisk forhold til et andet?
Maddie, du sammenligner æbler med atombomber.
Jeg frygter, der er en forbindelse.
Jeg må finde ud af det. For min og børnenes skyld.
Vi er her for dig og for børnene.
Tak.
Hvorfor skulle fru Frances give jer mange penge?
Det prøver vi stadig at finde ud af.
Men det her er det vigtige, skat.
Nu kan du nærmest gå på college, hvor du vil.
-Så mange penge? -Fru Frances viede sit liv til uddannelse.
Jeg håber, at hun danser med John Prine og englene
ved tanken om, du skal gå et godt sted.
-Du kan læse på Vestkysten. -Lad os nu ikke overdrive.
Eller en god kunstskole.
Noget mere praktisk?
Af respekt for fru Frances.
Det er ret vildt, men der vist meget at finde ud af.
Tak, fordi I siger det.
Tak for de gode ting, du sagde til adoptionsbureauet.
Hold op. Jeg kan bruge en halv dag på at fortælle hende,
hvor fantastiske du og Ashley er.
Hvornår bliver I godkendt?
Det er svært at sige. Tålmodighed bliver nøgleordet på rejsen.
Ja.
-Jeg kan tage hånd om ham. -Det behøves ikke.
-Bill. -Maddie.
Og Trotter, ikke?
Jo.
Godt at møde dig, Bill.
Jeg vil ikke afbryde arbejdet, men det er bedre, jeg ikke tager til huset.
-Hvad vil du tale om? -Cal.
Jeg var betænkelig i starten,
men han viste sig at være en dygtig træner,
og det er en skam, at skolen behandlede ham så skidt.
Tak.
Og eftersom jeg altid kom bedre overens med Mary Vaughn, end du gjorde,
tænkte jeg, om jeg kunne hjælpe ved at tale med hende
om at kigge på Cals opsigelse.
Det er ligegyldigt for mig personligt,
nu hvor Tyler ikke vil spille mere.
Vent. Ty, hvad?
-Hejsa. -Hej, Noreen.
Jeg ved, I har travlt, men… Isaac, giv mig et sekund.
Ja, giv mig mere end et sekund.
Kør hen, så han bedre kan høre dig.
-Er du sikker? -Selvfølgelig.
Kom her.
Ordren er klar!
-Er I to okay? -Du tog den forkerte nøglering.
Peanut har skabt sig hele morgenen, så jeg ville…
Jeg ville køre en tur, så hun kunne sove, men jeg kunne ikke…
Måske er det godt. Du ser for træt ud til at køre.
Måske, men hun skal sove for min og Isaacs skyld.
Jeg er okay, bortset fra det med nøglerne.
Min sygeplejerskehjerne siger, det er en fase, nyfødte skal igennem,
men den udkørte mor-del af min hjerne er løbet tør for idéer.
-Har du en gyngestol? -Den er slidt.
-At svøbe? -Ikke i dag.
Vi gør følgende.
Noreen, sæt Bex tilbage i klapvognen.
Bailey går med hende i tyve minutter, og så går Erik med hende i tyve minutter.
Så går jeg med hende, og Isaac går hjem med hende,
hvor du mindst vil have fået en times søvn.
En træt mor plus en grædende baby er en dårlig kombination.
Det kan jeg ikke bede jer om.
Du bad ikke. Vi meldte os frivilligt.
Og vi hjælper, når du skal have en pause, indtil fasen er ovre.
-Jeg kunne kramme jer. -Når du er kommet dig.
Tak. Sådan, Peanut. Kom så.
Tante Frances udvalgte den til dig.
Det er billeder af os, fra da vi var teenagere.
Minder fra soireer og andre forsamlinger hos hende.
-Den slags. -Tak, fordi du kom med den.
Jeg kom altså ikke med den for at tvinge dig til at give et svar.
Jeg lod dig vente i årevis. Du kan lade mig vente.
Vi har haft store planer i årenes løb.
Men vi skal tale om, hvordan de planer ser ud nu
efter så mange år,
og efter vi har været adskilt i de fleste af dem.
Jeg forstår.
Den grundlæggende forskel i vores planer var altid børn.
Og du vil have børn nu?
Ja.
Jeg er ked af, jeg var så lang tid om at se det fornuftige i det.
Det smukke ved det.
Jeg fortæller dig ikke det her for at såre dig eller straffe dig,
men jeg må fortælle det.
Vi fik et barn.
For en kort stund.
Et barn, vi undfangede, sidst du var her.
Et barn, jeg aborterede, før jeg kunne fortælle dig det.
Efter tabet,
fordi du ikke var her,
igen, og jeg fortalte dig, at det var slut mellem os,
var der ikke grund nok til at pålægge dig den smerte.
Du skulle ikke være alene om det.
-Det er grund nok. -Det var jeg ikke.
Jeg var omgivet af
medfølelse…
…og støtte…
…og kærlighed.
Jeg ville være kommet. Jeg havde været her.
Jeg var ikke sikker.
Du siger, du vil have børn nu.
Du må forstå.
Jeg har opdaget,
at min chance for at blive gravid
og opretholde en graviditet på nogen måde…
…er lille.
Så…
…hvis det ændrer dine planer…
Cal.
Du fandt mig.
Tal til mig.
Del uden omtanke. Du er i sikkerhed.
Og det her er fortroligt.
Hvor har du lært det?
Jeg er med i en PTSD-gruppe, som Vernon arrangerer via VFW.
Ja. Jeg var engang i et program.
Ikke på frivillig vis. Min ven Jodie tvang mig med.
-Det er hårdt. -Jeg gjorde det ikke.
Smerte inspirerer en masse usunde beslutninger.
Jeg ville ikke indse den smerte.
Jeg troede, jeg var klog og effektiv.
Og jeg skubbede al den vrede og forvirring bag en dør og boltede den så godt fast,
at jeg troede, den ikke kunne åbnes.
Men man må åbne den.
For at leve, for at elske.
Og det er svært, for det kan også lukke dæmonerne ud.
De er blevet større og grimmere og ondere, siden jeg låste dem væk.
Det sker der, når du holder dem i mørket.
Man kan kun tæmme dem
ved at få dem ud i lyset.
Ved at navngive dem. Kende dem.
Undertrykke dem.
-Jeg burde være videre fra det her. -Hvorfor?
Hvornår skal vi være videre fra at ønske hjælp?
Og ville forstå os selv bedre? At ville have støttende venner?
Jeg sårede dem, jeg prøvede at beskytte.
Dem, jeg elsker. Som nu ikke elsker mig.
Du burde kende Maddie bedre end det. Du burde kende os alle bedre end det.
Måske har du mest brug for at kende dig selv bedre end det.
Tænk, jeg gik med til at møde dig på kirkegården.
Lad mig gøre det lidt mindre skræmmende.
Det er det bedste mødested,
indtil jeg kan overbevise min mor om, at hendes forbud er i overkanten.
-Hun er stædig. -Så der får du det fra?
Så det tager måske lidt tid, før hun ændrer mening,
og jeg skal se dig før da
og kysse dig.
Er her sikkert?
Spøgelserne sladrer ikke.
-Gid den dumme tilbagekaldelse var forbi. -Ja. Af mange grunde.
Undskyld. Det må være forfærdeligt for din familie.
Det vigtige er, at du og jeg klarer den.
Vi må bare passe på
og måske være lidt snu resten af sommeren,
og så er vi i skole igen med undskyldninger for at se hinanden.
Tænk, jeg er så spændt på at starte i skole.
Se den nu med mig, Ty. Du kan lide John Leguizamo.
Ja, så lad os se John Wick, ikke Romeo + Julie.
Ty.
Nu afslører mor sin kærlighed for Moulin Rouge.
Er det sandt, at du ikke længere vil spille baseball?
Og nu tørrer jeg opvasken i baghaven.
Nej.
Du må gerne blive. Jeg er ikke vred. Jeg er bare…
Jeg vil høre historien.
Jeg vidste helt ærligt ikke, at jeg havde bestemt mig
før fru Frances fejring.
Og det har været ret hektisk for dig lige siden.
Det var svært at sige det til dig.
-Din far vidste det. -Sagde far det?
Han ville tale om noget andet,
og han nævnte det.
Undskyld for det, mor.
Til fejringen sagde han, jeg ikke skulle antage, at jeg kan spille i 1. division,
og ordene fløj ud af munden på mig, og jeg indså, at det var sandheden.
-Jeg var også chokeret. -Hvornår hørte du det?
Til fejringen, men det var ikke noget, jeg skulle sige.
-Vel? -Nej.
Så du er færdig med det, Ty?
Det tror jeg.
Okay.
Det er stort.
Det ved jeg,
men det
føles bare rigtigt.
Det er det vigtigste.
I kan begge udforske nye muligheder og træffe nye valg.
Det skal I gøre i jeres alder.
Tak, mor.
Men I skal ikke have hemmeligheder.
-Det var ikke med vilje. -Det ved jeg.
Jeg forventer altid tydelig og ærlig kommunikation fra alle.
-Javel. -Tak.
Så vi er på god fod?
Selvfølgelig. Det er vi altid.
Der er en ting, vi burde tale om, mor.
Jeg frygter for Tys kondi, hvis han dropper sport.
Okay?
Jeg holder terapien ved lige, Kyle.
Men for at sikre, du har en stærk arm, synes jeg, du bør tage opvasken.
Hele opvasken.
Alene, alle aftener.
-Nå! -Ja.
Alle aftener.
-Okay. -Nu får du betalt.
-Det var ikke med vilje. -Tag dig i agt.
-Slår I jer sammen? -Den var god.
Bill.
Bill Townsend, er det dig?
Det er det.
Hvor skønt at se dig.
Det er venligt af dig at sige hej,
men jeg må undskylde og bede om hjælp til at huske, hvor vi kender hinanden fra.
Bare rolig. Det er noget tid siden.
Vi gik i high school sammen.
Det er umuligt.
Du er for ung til at have gået på Serenity High med mig.
Du har talegaverne i orden.
Jeg gik et par år under dig.
Og jeg var genert dengang.
Men jeg må sige, du ser godt ud efter alle de år.
Tja,
du er meget sød.
Kathy.
-Kathy… -Kathy Boseman.
Har du boet i Serenity i al den tid?
Nej.
Jeg rejste væk og så verden.
Hvad bragte dig tilbage?
En af mine gode venner gik bort. Frances Wingate.
Ja, vi elskede alle fru Frances.
Må jeg byde på en drink i hendes ære?
Måske kan vi sludre lidt?
Perfekt.
Er børnene her?
Nej. Min mor tog dem med på Wharton's for at få milkshakes.
Det er en gammel tradition, så jeg kunne få en pause,
men jeg tog altid med, for det blev altid til en fest.
Min mor lærte vist Ty at drikke med sugerør
ved at bruge en kaffemilkshake som incitament.
Jeg sætter pris på, din mor giver os plads til at tale.
Hun ser sig selv som din største fan.
Det lader jeg hende tro.
-Vil du stadig have jobbet? -Ja.
Men jeg har så mange spørgsmål.
Det er helt fair.
Jeg prøver stadig at finde ud af,
hvad der er sket, og hvordan jeg har det med det,
men det, der går mig mest på,
er den her følelse af, at du skjulte noget fra mig
fra begyndelsen.
Og noget, der trak tæppet væk under os begge.
Jeg skjulte noget.
Den, jeg virkelig var.
Fra det øjeblik, vi mødtes, ville jeg være det, du havde brug for.
Men det var jeg ikke.
Endnu.
Så jeg har løbet stærkt…
…og forsøgt at opretholde det her…
…image, jeg skabte, og…
…jeg blev udmattet.
Hvorfor gjorde du det?
Instinkt.
Vane.
Noget, jeg ikke har defineret.
Jeg ved det ikke.
Hvad sker der så nu?
Jeg finder ud af det hele.
Og hvis du er villig til at være tålmodig med mig,
lover jeg, jeg gør mit hjemmearbejde og får rettet op på det hele.
Jeg har også hjemmearbejde for.
Du skal ikke ændre noget på grund af mig.
Det er ikke på grund af dig.
Det er mig.
Skal vi mødes i læsesalen? Vi kan sidde ved siden af hinanden.
Og arbejde på vores egen ting.
Sig det nu bare.
Jeg har ikke set dig i flere dage, så der er noget galt.
Der er sket en masse. Det har været lidt af et virvar.
Undskyld, jeg har været fraværende.
Helen.
Vær sød at sige det.
Der er intet, du ikke kan fortælle mig.
Ryan vil giftes med mig.
Og?
Og…
Jeg skulle tænke over det.
Jaså.
Mere skal jeg ikke vide.
Tekster af: Niels M. R. Jensen