Att du står där gör det lättare att krama dig. Om jag får.
Det känns så bra att sitta här med dig.
Jag har hållit koll på dig. Genom Isaac.
Vad har han sagt?
Bara att du mår bra.
Vad snällt.
Varför blir du förvånad? Finns det nåt jag inte vet?
Jag hörde att du och Ronnie ska förnya era löften.
-Grattis. -Tack.
Vi ska ha en liten tillställning också,
och vi skulle bli jätteglada om du
som Serenitys bästa konditor nånsin,
vill göra tårtan.
Och…jag vill gärna att du kommer tillbaka till Sullivan's.
Säg att du är redo.
Det kan jag inte.
Vilket av det?
Baka din tårta, eller komma tillbaka.
-Eller ha det här samtalet. -Jag svek dig som chef och vän.
Låt mig ställa det till rätta.
Jag svek dig.
Svek Isaac och de andra och mina egna principer.
-Genom att ta ledigt? -Genom att fly från mina problem,
och lyckas göra dem ännu värre.
Jag har jobbat åt Kathy.
Det var inte lustigt.
Jag visste inte att hon var din svägerska.
-Hon visste vem du är. -Jag fick veta det efter att jag slutat.
-Jösses, har du slutat? -Labor Day-helgen.
-Då var det därför hon förstörde mitt kök. -Vad gjorde hon?
Spelar ingen roll.
Jo! Titta på allt jag orsakat på grund av min stolthet.
-Nu måste jag ta hänsyn. -Är det hänsyn att undvika sina närmaste?
Är den hänsynsfullt att bestämma att jag inte kan förlåta detta?
-Jag vill inte såra dig. -Du har tappat tron på vår vänskap.
Jag har tappat tron på mig själv.
Jag kan hjälpa dig med båda sakerna om du tillåter mig.
Gör som du vill, men mitt krossade hjärta och jag måste gå.
Att de gillar narvalen bättre betyder inte att de får behandla enhörningen sämre.
Du har helt rätt.
Vem i prinsessan Katies kungarike är oförskämd mot narvalen?
Alla griparna morrar om henne på lunchen.
-Är allt bra i skolan? -Ja. Hur så?
Vi funderar bara på om du ville berätta
att du har problem i skolan.
Då skulle jag säga det.
Jag är inte rädd för gripar, och ni ville ju ha berättelser.
Man förstår hur bra du är på att berätta historier
när vi blev oroliga på riktigt.
Vilken välkomstkommitté.
Vi höll oss nära smörgåsarna och lemonaden
men kyrkdamerna körde ut oss för att hälsa på er.
De ville nog hålla oss borta från smörgåsarna.
-Wayne, broder. -Skeeter.
Han har bråkat hela vägen sen han blev utskriven.
Det är inte första gången jag bär in dig i det här huset.
Jag tänker inte sitta i solen och lyssna på dina historier
när jag kan sitta inomhus.
-Med ett glas lemonad. -Låter bra.
Och ett nyrenoverat badrum och andra finesser
tack vare Ramsey Construction och Magnolia-stiftelsen.
Om folk vill hjälpa till är det oartigt att tacka nej.
Kom nu.
Carla, tar du andra sidan?
Wayne går gärna bredvid en vacker kvinna.
Ja.
Jag vill bara underlätta.
Han försöker göra det svårare.
Jag är bara omtänksam men det avvisas.
Att konfronteras med sin dödlighet kan skaka om en man.
Tack så mycket för allt.
Du kan alltid räkna med oss, Harlan.
Tack. Jag vet inte vad jag… Oj…
-Skeeter sa att vi ska göra så här. -Just det.
Hoppas mina anteckningar och tidslinjen är till hjälp.
Absolut. Borgmästare Lewis anställda var säkert inte lika noga.
Det brukar visa sig att…
Förlåt. Jag måste ta det här.
-Jag hör av mig. -Ja.
Jaha?
Är allt okej? Gillar du inte honom? Går det bra?
Han är söt. Jag har ett förslag åt dig.
-Är det bara oss emellan? -Ja, tills vidare.
Peggy,
jag är så imponerad av din klarsynthet och uthållighet.
Journalistik som övergår i samhällsengagemang.
Jo, Peggy. Peggy, du borde ställa upp i borgmästarvalet.
Jag ska leda din valkampanj.
Det spelar ingen roll vad du är för varelse.
-Från den minsta gnom… -…till en högrest alv.
-Det här var inte vad jag väntade mig. -Är det bra eller dåligt?
Det är bra.
Guldet ni donerade kan rädda Ash Grove-lekplatsen
från den elaka Sophäxan.
-Bryt! Det är klart. -Det blev jättebra.
Tack.
Klippningen tar några dar. Sen kan vi prata om musiken.
Kul att ni vill vara med.
-Låter bra. -Kan inte vänta!
Tänk att du kan skådespela så bra.
Det är lite som "Rättegång" eller att vara hejaklacksledare.
Le, gå omkring och säga saker.
Alltså tre saker som du är bra på.
Du var fantastisk, Lily. Tack för hjälpen.
Åh nej!
Brorsan!
Kom igen!
Brorsan!
Lily!
Hurra!
Jäkla trafik!
Jag sa ju att jag har besök och du måste passa tiden. Vad är det om?
-Bill! -Jag har tänkt mycket på sistone.
Rannsakat mig själv.
Och…jag har kommit fram till insikten att…
…jag inte gör nån en tjänst genom att
hålla mig i närheten.
Jag är så tacksam för att du har städat upp efter mig
om och om igen.
Jag vet hur generösa barnen har varit,
även om de nu går vidare.
Precis som du.
Och Noreen.
Jag har gjort mina val, och måste fokusera på att lära av dem…
och leva med dem.
Men när jag tänker på det är det en sak som återkommer
gång på gång.
Förlåt, Maddie.
Jag har mycket jobb kvar att göra…
-Men jag kommer bättra mig. -Hoppas det.
-Och du svimmade inte? -Eller skrek?
Jag visste inte vad jag skulle göra eller säga,
och jag har inte den blekaste aning om vad som ligger bakom.
Vi kanske borde ta en sup för att fira denna historiska händelse.
Ja, fast vi vet inte än om han håller fast vid det.
Det har aldrig varit hans starka sida.
-Oj! -Ingen fara. Du behöver det mer än jag.
Då så! Nu kan vi byta ämne.
Jag skriver en bok!
-Gör du? -Ja.
Det är historier som jag har berättat för Katie.
Vi skriver och mamma ska illustrera.
Men vad gulligt.
-Ska den publiceras? -Nej. Så klart inte.
Katie ska få ett exemplar i julklapp
men det har varit kul att använda kreativa muskler som jag hade glömt.
Då borde du umgås med journalisterna.
Peggy och hennes snygga kompis.
Men vänta!
Charles och Peggy
avslöjar oroande men beviskraftiga belägg
för vad Trent har pysslat med.
Vi kanske ännu kan få rättvisa mot familjen Lewis.
-Och då blir det fest. -Japp.
Men åter till vår aktuella fest.
Max från järnaffären är tydligen en duktig DJ.
Och han ska ta med sin musik.
-Nej! -Jo.
Okej!
Vänta!
Imorgon ska vi alla gå till Wally's.
Vi lämnar inte skor och klänningar till sista minuten.
Hur går det med tårtan?
Är tårtan så himla viktig?
Neville och Grace kan väl ta med glass?
-Har du pratat med Erik? -Ja, och det var hemskt.
Dana Sue, vad hände?
Medan han var ledig för att ta sig samman jobbade han åt Kathy.
Oj!
Den kvinnan är som ett invasivt ogräs som kväver allt annat.
-Varför gjorde han det? -Han visste inte vem hon var.
-Han skäms och vill inte komma tillbaka. -Detta är mitt fel.
-Nej. -Till största delen är det mitt.
Jag har bett om ursäkt. Jag har bjudit till. Nu har han bollen.
Jag ska prata med honom. Jag ska inte försöka fixa nåt.
Bara säga att vi alla saknar honom.
Du kan inte stämma träff med nån som inte vill.
Du kan bara föreslå en plats och vänta på personen där.
Så länge du kan.
Då ska jag plantera mig själv
vid varje vägskäl
och lyssna efter er för jag vill inte åka nånstans utan er.
-Du får en ny chans nästa år. -Vi ses senare.
Den där returen! Vilken poesi!
Gråt inte. Det är säsongsstart, inte avslutning.
Ja, men jag kommer heja på dig vad du än företar dig.
Football, baseboll, livet!
Och jag hejar på dig också, vilka äventyr som än väntar.
På tal om äventyr, vart ska vi?
Du har ansvaret. Om vi råkar illa ut är det ditt fel.
-Som vanligt då. -Grattis!
-Hej. -Bra jobbat.
Hej.
-Vi ses. -Okej.
-CeCe. -Hej.
Är Annie okej?
Hon samlar kraft.
För en sak som hon behöver klara själv.
Hej.
Vi har inte setts sen bilolyckan. Är "Hej" allt du har att säga?
-Jag är ledsen för bilgrejen… -Olyckan.
Om nån hade sett oss tillsammans skulle mamma…
Jag är så trött.
På att se dig gömma dig.
Jag är trött på att smyga och få höra att det är okej,
och känna mig ensam i förhållandet.
För din skull har jag ljugit för alla närstående.
Hur korkat är det?
Jag trodde att folk hade fel om dig men det var jag som hade fel.
Jag trodde att du kunde förändras,
kunde vara osjälvisk.
Jag hade fel.
Jag är värd nåt bättre.
-Jag…vet inte vad jag ska säga. -Det gör jag.
Det är slut.
Hur är det?
Hallå?
Vad har hänt?
Du hade rätt. Jag är värd nåt bättre.
Vi borde åka till Wharton's innan alla bord blir upptagna.
Vi passar platser.
Gabe! Kom nu.
-Vad kan jag göra? -Bara finnas där.
Alltid.
-Hej. Ingen sa att du… -Får jag prata med Dana Sue?
-Jag hämtar henne. -Tack, Bailey.
Vi har mycket att prata om, och jag är hemskt ledsen.
Jag är också ledsen. Så, nu är det viktiga sagt.
Resten kan vänta på en öl eller en promenad, för du verkar ha ett ärende.
Mer än ett.
Här, chef.
God middag, ma'am.
Jag heter Erik Whitley. Jag har hört att ni behöver en bröllopstårta.
Eventuellt.
Jag har ett förslag, om ni tillåter.
Du kan väl…
Du hörde honom. Kom in.
Får jag föreslå
ett cupcakes-torn?
En mängd olika smaker som symboliserar den stöttepelare
som människorna i Serenity utgör för ert äktenskap.
Några söta, några kryddiga,
några spännande kombinationer.
Och på toppen av tornet,
en rund gul tårta med kolaglasyr
som symboliserar er kärleks perfekta cirkel.
Tack.
Men jag är inte intresserad.
Tack för att du tog dig tid.
Ska du inte fråga varför jag inte är intresserad?
Jag gillar inte frilansare.
Ska du komma tillbaka, ska du jobba heltid.
Du ska komma hem.
-Jag ber hemskt mycket om ursäkt. -Jag också.
Jag respekterar dig och tycker mycket om dig.
Jag lovar att jobba på att bli en bättre chef och en bättre vän.
Du var fantastisk som båda, och jag borde inte ha utnyttjat det.
Jag vill gärna komma hem.
Jag är till och med glad att jag inte är souschef längre!
Vem har sagt det?
Nya titlar för alla.
-Alla? -Nästan alla.
Okej, dags att sluta snörvla och börja jobba igen.
Erik, jag vill prata om det här tornet.
Isaac, kom.
Chef!
Bara nyfiken.
Hej! Hur går det med spaet?
-Bra. Hur går det med sekretären? -Den artar sig.
Kan vi prata innan du går?
Det är lugnt. Allt är okej.
Jag har funderat och ville prata med dig.
Jag gillar att jobba med händerna mer än jag trodde.
Jag vill gärna fortsätta experimentera.
Om nåt jag vill göra kräver att jag utbildar mig, gör jag det
men just nu vill jag bara lära mig saker
utanför klassrummet.
-Vill du ta ett sabbatsår? -Ja.
Jag stödjer gärna det beslutet,
särskilt eftersom det tydligen är väl genomtänkt.
Tydlig och ärlig kommunikation.
Ju mer jag tänkte på collegeansökningar, desto oärligare kändes det.
Jag försökte verka intresserad och leva upp till folks förväntningar.
Att bara leva upp till andras önskemål
är aldrig svaret.
Du är så modig.
Och du är så sann mot dig själv.
Det är allt jag kan önska mig.
Får det vara en till?
Jag dränker inte mina sorger, men okej.
-Min dejt dök visst inte upp. -Vem kan vara så oförskämd och dum?
En gång om året kommer min kära vän Jimmy som samlar på mina verk,
till stan för att prata om uppdrag, visningar och så.
Han är inte särskilt punktlig men så här sen brukar han inte vara.
-Ska du inte ringa honom? -Nej. Jag väntar lite till.
Jag har ju sällskap av dig, om du inte behövs i köket.
Då hämtar de mig.
Jag känner inte till ditt arbete så bra.
Ingen fara. Det kan ta lite tid att vänja sig.
Men jag kanske kan måla dig nån gång.
Jag gör sällan porträtt,
men det finns nåt i din blick som är så fängslande.
Jag vill gärna försöka fånga det.
Åh nej. Förlåt.
Jag vill inte genera dig eller få dig att avslöja dina hemligheter.
Vad anser du om hemligheter?
Jag föredrar andras framför mina egna.
Är det rätt att ha hemligheter?
Det är skillnad på att ha en hemlighet som inte skadar nån,
som ifall jag inte gillar Maddie i gult,
och på att dölja en sanning
som skapar bitterhet och destruktivitet för att den har undanhållits.
Hur vet man skillnaden?
Det är inte lätt, men jag…
Hej!
Förlåt! Jag vet inte hur jag kunde gå vilse i en sån liten stad.
Så sen är du inte.
Egentligen är jag flera årtionden försenad!
-Öppna den! -Nej! Vänta.
Jag har presenter till er också. Imorgon.
Därför ville vi ge dig det här nu som en del av vår möhippa.
På den heliga plats där allt började.
Min moster Pamela sa alltid…
"Män kommer och går, men tjejkompisar är för alltid."
Och våra män kommer och går, eller hur?
Och den rätta kom tillbaka!
Åh! Det borde vi ha gjort på möhippan.
Tagit hit alla dina karlar!
Alla hjärtan som Dana Sue har krossat.
Vänta lite!
Några krossade faktiskt mitt också.
-Hur långt tillbaka går vi? -Fräkniga Timmy i tvåan!
-Kenny på dagis, då? -Hur kunde jag glömma honom?
Och jag minns alla kyssar. De bra i alla fall.
Men nu är de bara en zombieparad på väg mot kyrkogården.
Jag har bestämt mig. Nu är det Ronnie och jag för evigt.
Och vi tre är för evigt.
Och en dag.
Det är så mycket jag vill säga, men jag kommer bara på att jag älskar er.
Vi älskar dig också.
Vi har evigheten på oss att diskutera resten.
Ja!
Denna stund måste firas med den synnerliga respekt och värdighet
som den förtjänar.
-Hur vågar du? -Jag visste det!
-Det finns en förklaring! -Det finns det alltid med dig, Red!
Du ser glad ut.
Singellivet verkar passa dig.
Om du hade tackat ja när jag friade, hade jag inte behövt skilja mig nu.
Judith och jag har det bättre så här,
och jag kan göra nya roliga saker.
Som att köpa ett hus vid vattnet och inreda det som jag vill.
Har du bestämt dig för ett tema?
Förutom "Inga av Judiths saker".
Jag har alltid trott att du döljer en passionerad natur med en sval palett.
Jag tänkte fylla det nya huset med Paula Vreeland-original.
-Du smickrar mig. -Jag vill anlita dig.
Kom och bo hos mig,
och måla en vägg i matsalen, och en fris till pation.
Kanske en specialbeställning till sovrummet.
Är det ditt allvar?
Mer än du kan föreställa dig.
Hur ser tidsplanen ut? Jag har ansvar för saker här.
Det respekterar jag.
Vi är knappt en timme bort,
och tidsramen är flexibel.
Nånstans i närheten av
så länge du vill?
Är du ensam?
De andra ställer i ordning i ladan.
Isaac är på marknaden. Dana Sue gick för en kvart sen.
Det var bra. Då kanske hon hinner till frisören i tid.
Den här gjorde Maddie och jag för att placera på en fabriksgjord tårta.
Men tack och lov kom du tillbaka.
Kom in så får jag se.
Kan du förklara blommorna?
-Denna är gjord av en Sullivan's-meny. -Ja, titta.
Den här är av en ritning till ett projekt som Ronnie ledde.
Det här är ett foto som Annie tog av sina föräldrar.
En sida från Stolthet och fördom…
-Varför det? -Annie sa att det var viktigt.
En broschyr från spaet.
Och…
-Ditt recept på valnötsbrownies. -Vilken ära.
Blommorna symboliserar allt Dana Sue och Ronnie gör,
plus alla som har älskat dem och stått vid deras sida.
Gud välsigne de som går med oss…
hur stenig vägen än är.
Och de som visar att vi inte gick vilse.
Vi irrade bara iväg lite.
Jag köpte tre liter.
Vi ses på festen, Isaac.
Okej.
Här, tjejen.
Okej.
Försiktigt!
Vi är framme.
Hinner vi gå på Wharton's? Kom igen.
På med tröjan, Cal! Du hetsar upp personalen!
Herregud.
Om nån svimmar, vem tar emot vem?
Ronnie, Dana Sue. Är ni redo?
-Ronnie, var är du? -Här, älskling.
Håll min hand.
Vänta. Såja.
Tack.
Tre, två, ett!
Alla ville komma med nåt speciellt,
för ni två är speciella för alla.
Får jag ta ett foto innan vi går in.
-Vi kan vara därborta. -Okej.
Det kommer gå fint.
Här blir bra. Tack så mycket.
-Kan du spela ett C för mig? -Ja.
Du är så gullig.
Grace, kan du passa den här medan jag deltar i ceremonin?
Jag vaktar gärna skatten.
Hej då.
-Sätt dig! -Tack.
Berätta om dig själv.
-Och din familj. -Vad jobbar du med?
Och vad har du för avsikter med vår Paula?
Förhören börjar!
Harlan, kastar jag blommorna uppifrån eller nerifrån?
Ingetdera, du ska sprida ut dem.
Som att kasta frusna ärtor till änderna vid dammen.
Försiktigt. Det är huvudsaken.
Det här är det bästa bordet. Får vi slå oss ner?
Ja visst. Ju fler desto bättre.
Hej!
Paula sa att det här bordet är roligast.
Jag håller ett öga på honom.
Det är en ära att sitta bredvid dig.
Grace, vad du än gör så fungerar det.
Vi är redo för processionen.
Annie har fullt upp.
Jag vet! Får jag anlita henne för…
Oj!
Vad för kosmiskt tärningskast skapade detta?
Bill!
Om jag hade insett firandets omfattning
hade vi kommit nån annan gång.
"Vi"?
En annan gång är en bra idé.
Två minuter. Snälla.
-Kathy, du ska inte ens vara i stan. -Jag ska resa, men jag…
Jag vill ge er min present.
Du behöver inte ge oss nåt. Bara gå, snälla.
Är det mormors teservis?
Mamma gav mig den.
Förstfödd dotter till förstfödd dotter och så.
Men jag vet att du alltid har velat ha den
och jag vet hur det är att vilja ha nåt man inte kan få.
Kathy.
Det krossar mitt hjärta att vi inte är vänner.
Jag är så ledsen att du aldrig har funnit frid eller lycka
som din bror och jag.
Jag ska be varje dag att du finner det.
Bill sa att det är viktigt för mig att säga förlåt.
Så…
Jag är också ledsen.
Jätteledsen.
Jag tog saker från er.
Det här kan jag ge er i stället.
Tack.
Nu vill jag stanna.
Nej. Vi borde komma iväg innan det blir mörkt.
Ska ni resa bort?
Tillsammans?
Bara ett tag.
Jag ringer dig.
-Säg till barnen att de alltid kan… -Ringa. Det vet de.
Dana Sue.
Ronnie.
Lycka till.
Bill.
-Jag sa ju att jag skulle bättra mig. -Det har du gjort.
Jag trodde nästan att vi skulle få ställa in igen.
Det var den snyggaste räddning jag sett.
Bill kanske har gett er den bästa gåvan ni får i kväll.
Ni alla är den bästa gåvan.
-Jag är skyldig Bill en drink. -Det där var föredömligt, Dana Sue.
Du var underbar, mamma.
När man är lycklig och välsignad
är det lätt att glömma andras lidande.
Varför står ni alla här? Nu ska vi förnya.
Då så.
Löftet att älska varandra förnyar vi dagligen.
Ronnie och Dana Sue ska nu dela löften de har skrivit i den andan.
Dana Sue,
varje dag ska jag älska dig för din grace, styrka och humor.
Jag ska aldrig ta ett ögonblick för givet
medan vi lär oss och växer tillsammans
varje stund vi har kvar på denna jord.
Ronnie, varje dag ska jag älska dig
för din hängivenhet, uppriktighet och humor.
Jag lovar att acceptera varje kurva på vägen
som en chans till tacksamhet för att vi gör denna resa tillsammans
till tidens slut.
Och nu, inför Gud
och ännu fler av deras favoritpersoner än väntat,
förnyar Dana Sue och Ronnie sina löften mot varandra
och mot samhället som stöttar dem.
De här värdiga parterna får nu kyssa varandra.
Ja!
Nu är det fest!
Är Genevieve här?
Nej. Hon säger att hon jobbar åt dem.
Hon är inte redo att festa med dem.
Jag vill träffa henne.
Jag vill gärna presentera två så fina personer för varandra.
Säg att det finns fler pralincupcakes.
Du har tur. Jag har några här.
Du och Helen har skapat den bästa festen i Serenitys historia.
Det är skönt att hämta andan.
-Ja. -Vi har mycket att prata om.
Jag har inte ens sagt att Ty inte tänker söka till college.
Fascinerande!
Men bra!
Många unga tror att allt måste gå som på räls.
Du stöttar väl honom? Annars hade jag nog fått höra det.
Jag är lite orolig men jag tänker inte lägga det på Ty.
Din oro kommer att lägga sig med tiden
och du slutar tro det värsta, och blir hoppfull
och stolt, och förundras över
att ditt barn blir precis som det ska oavsett ålder.
Därför känner jag att jag kan tacka ja till Jimmys inbjudan
att flytta dit och måla i hans hus.
Jimmy?
Nyskilda Jimmy?
Han har köpt ett nytt hus vid kusten.
Hur länge blir du borta?
Jag kommer tillbaka när det inte är kul längre.
Då hoppas jag att det dröjer länge.
Du förtjänar glädje, mamma.
Tack. Och det gör du också, min rara flicka.
-Hur är det? -Jag är så glad för mina föräldrars skull.
Vad härligt.
Men hur mår du?
Det var rätt att göra slut.
Men varför gör det rätta ont?
Den som det visste.
Vi borde bilda en studiegrupp och lista ut det tillsammans.
Tog vår pappa med din moster från dina föräldrars fest?
Ja, snacka om oväntat.
-Är de ihop? -Jag tror inte att nån vet säkert.
Kommer vi alltid oroa oss för våra föräldrars val?
Vissa visar kärlek genom att oroa sig.
Frukttårta.
Klubbor.
Lägg upp.
-Det finns nåt vi borde prata om. -Jag vill också diskutera en sak.
Tack för hjälpen idag. Skål för föräldrar!
Lily, vad är det?
Det är en underbar dag, men jag kan inte låta bli…
Jag tror att mina föräldrar kommer skiljas. Mamma reser i jobbet,
en dag kanske hon inte kommer tillbaka,
och jag vet inte ens om pappa bryr sig.
Mina separerade, men nu har de ju förnyat sina löften inför hela stan.
Min mamma reser i jobbet. De är inte skilda.
De är äckligt kära, så…
Vad som än händer, har du oss.
Skål för oss tre!
Ja. Skål.
Skål.
Så lika oss i den åldern.
-Utsökt! -Du fick den bästa!
Tänk på allt vi har gått igenom. Både stormar och regnbågar.
Jag hade aldrig överlevt utan er två.
Vad som än händer ska vi lätta våra hjärtan, leva loppan och glädjas.
Tack för ikväll.
För att ni ordnade det, och påminde mig om att det var viktigt.
Vi ska alltid fira med dig.
Och hela stan ville visst fira med dig också.
Det var det här miss Frances önskade. Vi för arvet vidare.
Samhället växer.
Framtiden är ljus.
Ska vi kasta buketten eller inte?
Här!
-Här! -Annie, försök inte.
Nu!
-Du tog inte buketten. -Jag behöver coachas.
Undertexter: Anna Norman