‎DULCILE MAGNOLII
‎CÂȘTIGĂ-MI JOCUL
‎Șefa? I-am văzut pe polițiști ieșind, ‎dar nu ne imaginam așa ceva.
‎Nu, nu știu de ce sau cum.
‎N-au forțat ușa. Au dezactivat camerele. ‎Cineva a premeditat totul.
‎Cineva care ne urăște, nu glumă. ‎Nu-mi vine în minte decât o persoană.
‎Polițiștii nu prea au găsit indicii,
‎dar nu înseamnă ‎că nu ni se va face dreptate.
‎Știți care e dreptatea acum?
‎Să facem curat și să deschidem ‎înainte să afle lumea ca s-a întâmplat.
‎Am făcut toate fotografiile ‎de care e nevoie pentru asigurare, deci…
‎Poate luăm un furtun de la pompieri?
‎Nu-i așa de simplu.
‎Începem cu niște găleți, mopuri, mături
‎și băgăm vasele murdare ‎în mașina de spălat.
‎La treabă!
‎Mulțumesc.
‎Dacă vă ocupați voi de asta, ‎eu o să fac rapid inventarul,
‎discut cu furnizorii ‎și vedem ce meniu încropim.
‎Ne-am descurcat bine ‎cu rodii, potârnichi și crupe.
‎Bine.
‎Putem vorbi puțin?
‎- Dă-mi mâna! ‎- Doamne!
‎NE VEDEM DISEARĂ LA BASCHET
‎Kathy a făcut-o.
‎E mâna ei aici,
‎deși poliția n-a găsit amprente, ‎ceea ce îi e caracteristic.
‎După atâta timp, ‎după petrecerea lui Annie,
‎ce crede că mai poate obține de la noi?
‎Atenția mea. Și acum o are. ‎Dar n-o să-i placă în ce fel o va primi.
‎Intră, șefa!
‎Noreen a zis că vrei să vorbim.
‎Trotter?
‎Te simți bine? Dar Ashley?
‎Da.
‎Nu-i așa…
‎că e fascinant cum ne tot pune viața ‎echilibrul la încercare?
‎Știi…
‎Profesorul meu preferat din facultate,
‎mentorul meu, ‎prietenul meu e un om sclipitor,
‎cu simțul umorului, înțelept.
‎Vorbim foarte des.
‎În datorez enorm de multe.
‎Iar Christopher a educat ‎generații de studenți.
‎Acum își crește nepoții de unul singur.
‎Pare un om extraordinar.
‎M-a…
‎M-a sunat aseară
‎să-mi spună că e foarte bolnav.
‎Trotter!
‎Îmi pare rău.
‎Are nevoie de cineva
‎care să-l ajute cu copiii.
‎Cu care să se simtă în largul lor dacă el…
‎Trotter, trebuie să te duci.
‎Oricare ar fi rezultatul.
‎Nu așa voiam ‎să-mi clădesc familia cu Ashley.
‎Sigur că nu.
‎Dar Christopher are nevoie de tine, ‎iar eu înțeleg perfect…
‎fiindcă, în perioadele zbuciumate, ‎mă simt mai bine când te caut
‎și pot să-ți strâng mâna.
‎Du-te! Și ia-o pas cu pas!
‎Și tu ai o perioadă zbuciumată.
‎Nu știu cât o să lipsim.
‎Oricât e nevoie.
‎Vă vom iubi și vă vom duce dorul.
‎O să ne rugăm zi de zi pentru voi.
‎Pentru voi toți.
‎Trotter…
‎Felicitări pentru înghețata pe băț, Katie! ‎O să fie perfectă la zi de sărbătoare.
‎Buni spune ‎că tot ce e mai bun faci cu mâna ta.
‎Inclusiv parcuri de joacă?
‎Sophie și Willow vin să ne documentăm ‎despre concepte durabile.
‎- Ne ajuți? ‎- Sigur!
‎- Ty? ‎- Sună distractiv.
‎Dar îmi fac tema la statistică ‎după ce îmi pun niște sare pe rană.
‎Asta nu pare distractiv.
‎Eu învăț la biologie cu Sophie și Willow.
‎E util să discuți ‎cu oameni care te înțeleg, știi?
‎Da.
‎Mi-ar prinde bine un meditator
‎și știu exact cine ar putea fi.
‎Era și timpul.
‎Și tu m-ai lăsat să aștept. ‎Nu te credeam că te deranjează.
‎Ca întotdeauna, e o plăcere, „Trish”.
‎N-am idee la ce te referi.
‎Și, chiar de aș avea, ‎să nu îndrăznești să-mi vorbești așa!
‎Când eram mici și „Trish” ‎a devenit consemnul pentru cuvântul
‎prin care ar fi descris-o ‎mama pe Patricia,
‎ideea era să nu ajungem „Trish” ‎când ne facem mari, nu?
‎Categoric.
‎Atunci, trebuie să te întreb.
‎De ce ești o Trish fără inimă ‎cu familia mea
‎și prietenii mei de la Sullivan's?
‎- Ce ai cu ei? ‎- Nimic.
‎Absolut nimic.
‎Mi-ar plăcea să lucreze pentru mine.
‎Păcat că restaurantul nu e al cui trebuie
‎fiindcă dna Frances a spus băncii ‎că eu nu-s de încredere și voi sunteți.
‎Nu vreau decât ceea ce merit.
‎Dar, ori de câte ori încerc,
‎tu și prietenii tăi nu…
‎De ce nu vrei să încetezi?
‎Insiști să storci compasiune ‎dintr-o relație secată de 20 de ani.
‎Ai avut de șanse să mergi mai departe, ‎să faci ceva al tău,
‎dar văd că nu știi ‎decât să dai foc la ce au construit alții
‎și nu o să te las ‎să-i faci asta familiei mele.
‎Eu nu-s în familia ta?
‎Ascultă!
‎Nu așa se poartă cineva din familie.
‎Familia înseamnă iubire, compasiune.
‎Ronnie…
‎Tata te-a învățat altceva.
‎Familia înseamnă legături de sânge,
‎loialitate, iubire severă.
‎De unde Dumnezeu ai scos definiția aia?
‎Din familia pe care am clădit-o.
‎Și noi nu te-am exclus niciodată.
‎Te-ai exclus singură.
‎Trebuie să accepți asta.
‎Și trebuie să ne lași pe toți în pace.
‎Definitiv.
‎Dacă vrei să plec,
‎plec.
‎Odată ce îmi dai ceea ce merit.
‎Nu pot vorbi ‎în numele consiliului interconfesional,
‎dar eu cred ‎că propunerea voastră va fi bine primită.
‎Nu-i de mirare ‎că Magnoliile au izbutit și de data asta.
‎Am trecut prin multe.
‎Pari îngrijorată, nu mulțumită.
‎În ultima vreme ne-am răzlețit.
‎Așa e cu femeile ocupate.
‎În rest, toate bune?
‎Vom vedea.
‎O să ne reunim în curând ‎să discutăm mai multe, sper.
‎Cred că am emoții ‎cu privire la prezentare.
‎Pastorul Mosby ‎ne consideră un grup august,
‎iau eu, June, ‎îi ripostez mereu cu un aer de iunie.
‎Dar nu suntem deloc fioroși.
‎Ne reunim din același motiv ‎care v-a mobilizat că creați fundația.
‎Să-i ajutăm pe cei dragi.
‎Fiindcă toți credem ‎în iubirea față de aproape.
‎Asta e mereu intenția, oricum. ‎Să iubești, să fii de ajutor.
‎Să nu te preocupe rafinamentul!
‎Doar pasiunea contează.
‎Adu ce ai și o să ne lămurim împreună!
‎O pisică îngrozitoare, ‎așa că a fost tare asta.
‎Mă duc să-mi las lucrurile sus ‎și mă întorc imediat.
‎Bine.
‎DRAGĂ HELEN, ‎A TRECUT PREA MULT, DRAGI SURORI.
‎SUNTEM ÎNGHEȚATE ÎN VRAJBĂ ‎DE PREA MULTE ZILE.
‎TE ROG! CUM FACEM SĂ TRECEM PESTE ASTA? ‎CU DRAG, MADDIE
‎AM SOSIT ACASĂ. UNDE ȘI CÂND?
‎Ar fi minunat.
‎Mulțumesc mult.
‎Bun, Gus ne-a găsit ‎carne tocată de vită și de porc.
‎Vine peste câteva ore. ‎La cină servim spaghete cu chiftele.
‎Molto bene, ‎șefa.
‎HELEN DECATUR ‎AM SOSIT ACASĂ. UNDE ȘI CÂND?
‎DRAGĂ DANA SUE ‎A TRECUT PREA MULT, DRAGI SURORI
‎SUNTEM ÎNGHEȚATE ÎN VRAJBĂ ‎DE PREA MULTE ZILE.
‎MADDIE ‎LA MINE. MARGARITA. ORA OBIȘNUITĂ.
‎Știu că am întârziat. Scuze!
‎Nicio problemă! Am luat eu tot.
‎Cât ai fost tu la Sullivan's, ‎eu am făcut pe ajutorul de bucătar aici.
‎Prietene, o să ne petrecem ziua ‎lucrând cu scule electrice.
‎Trebuie să știu dacă te poți concentra.
‎Știi cum e să iei o decizie bună,
‎dar să te macine îndoiala ‎și regretul imediat după aceea?
‎Da, ai descris ‎toată cariera mea în baseball
‎și toate relațiile de dinainte de Maddie.
‎Dacă ai mers pe intuiție, e bine, ‎mai puțin dacă era o excursie la Vegas.
‎Atunci ai zece secunde să mă inviți.
‎Bine. Mulțumesc, Cal.
‎Ești un om bun. Ai avut intenții bune.
‎Bine. M-ai convins.
‎Peste zece minute să repeți încurajarea!
‎Mai ales faptul că sunt un om bun.
‎Pot s-o repet pe drum. Urcă!
‎Ai nevoie de ajutor?
‎Știi vreo tehnică de evadare?
‎Ai fost pedepsită!
‎Da. La greu.
‎Cred că nu mai scap 45 de ani.
‎Am făcut doar o greșeală. Exagerează.
‎Cu bazaconia asta, ‎n-o să mai apuc să discut cu ei.
‎Te-ai gândit ‎că au făcut-o fiindcă te iubesc?
‎Și ai mei erau la fel.
‎Nu cred că tu erai rebel.
‎Eram boboc la liceu. Niște amici ‎se duceau la cinema la miezul nopții.
‎Era după ora stingerii ‎și ai mei nu m-au lăsat.
‎M-am dus la culcare devreme,
‎am coborât pe fereastră ‎și m-am dus cu bicicleta la film.
‎M-am distrat grozav. ‎Mă simțeam mare șmecher.
‎Îți dai seama ce surpriză am avut ‎când am venit înapoi
‎și ai mei mă așteptau ‎pe pat, în camera mea.
‎Mama a zis: „Sper că te-ai distrat. ‎Mă bucur că ești teafăr.
‎Ești pedepsit ‎timp de 30 până la 80 de ani.”
‎Până la urmă, mi-am dat seama ‎că regulile nu erau contra mea.
‎Cum a spus mama, ele mă protejau.
‎Așa că, da, pedeapsa de 45 de ani ‎ți se pare exagerată,
‎dar părinților tăi cum li se pare?
‎Detest asta, dar ai dreptate.
‎Înțeleg.
‎Treaba adolescenților ‎e să fie adolescenți.
‎Dar treaba alor tăi e să fie părinți.
‎- Cât te-au pedepsit, până la urmă? ‎- Între 30 și 80 de ani.
‎Vă mulțumesc pentru ajutor.
‎Eu mă revanșez pentru o cină delicioasă. ‎Copiii sunt obligați.
‎- Nu ne deranjează. ‎- De-aia mergem la Wharton's.
‎Vă iubesc din suflet pe toți. ‎Mă duc sus să mă aranjez.
‎Nu vreau să ratez distracția,
‎dar mă văd cu o fată la True Brew ‎să vorbim de meditații.
‎I-ai spus mamei tale? ‎Nu e vreun consemn?
‎Nu. Serios. ‎Mă omoară statistica. Am nevoie de ajutor.
‎Mama e de acord.
‎Pa, Ty!
‎Hai într-un loc mișto, ‎să se oftice că n-a venit!
‎Ar fi foarte distractiv. ‎Deși n-ar fi frumos.
‎- Nu vreți la Wharton's? ‎- Eu vreau.
‎Pe Kyle îl lăsăm acasă, ‎fiindcă e răutăcios.
‎Hai să mergem! Noi doi.
‎Ajută-mă, Kyle!
‎De ce? Tu mă lăsai baltă.
‎Am fost foarte haioasă, ‎dar n-a fost frumos ce am făcut.
‎Și-a cerut iertare, Kyle. Să mergem!
‎Mă ajutați pe drum ‎la o compunere pe care o scriu?
‎- Cu toate cuvintele din vocabular? ‎- Da.
‎Ce vremuri…
‎- Sper că unul e „arahnidă”. ‎- Nu.
‎Albatros.
‎Antiadrenergic.
‎- Poftim? ‎- Exact.
‎- Ce înseamnă? ‎- Nu știu.
‎Luați loc, vă rog!
‎Îmi pare rău.
‎- Și mie. ‎- Tuturor ne pare rău, dar…
‎Cred că mie îmi pare cel mai rău.
‎Am…
‎Tocmai am avut parte ‎de sfârșitul marii mele iubiri.
‎Știm.
‎Ryan i-a spus mamei.
‎Și ne-a durut inima.
‎Și acum ne doare, dar nu prea știam…
‎Cum să îmi spuneți?
‎Fiindcă eram prea încăpățânată,
‎prea orgolioasă și prea frustrată…
‎ca să recunosc…
‎că era normal să vă îngrijorați ‎și am plecat fără să vă spun…
‎- Nu, Helen. ‎- Nu voiam să îți adâncim suferința.
‎I-am zis lui Maddie să te lăsăm în pace ‎fiindcă asta ai spus că vrei.
‎M-am înșelat amarnic.
‎A trebuit să-mi schimb coafura, ‎să iau avionul, să mă duc la Zeke,
‎să dorm trei nopți ‎într-un pat de o persoană,
‎să mă ia în brațe ‎și să mă dăscălească mama
‎și să promit că o să mă ocup ‎de moștenirea unei pisici îngrozitoare
‎ca să înțeleg ce mult m-am înșelat.
‎Ce proastă am fost să vă închid ușa.
‎N-a fost o prostie.
‎A fost de înțeles.
‎Și știu că acum sună găunos,
‎dar regret nespus ‎că ai trecut prin ce ai trecut.
‎- Nu. ‎- Și eu.
‎Cu mine, trei.
‎Și despre asta vreau să vă vorbesc acum.
‎Ryan a rămas în trecut, unde îi e locul.
‎Am terminat-o cu tristețea și regretul.
‎Cel mai mult contează ‎ca noi trei să ne realiniem.
‎Fără asta, lumea mea…
‎ar sări de pe axă.
‎În spiritul alinierii, ‎pot să-ți împărtășesc un regret?
‎Vreau să-mi asum toată răspunderea
‎pentru atitudinea mea de repară-tot.
‎Și în cazul tău, și în al tău.
‎Poftim?
‎Am învățat de acolo.
‎Mai exact, n-o să mai fac așa.
‎O să-mi folosesc energia aia ‎la ceva mai bun.
‎Eu vreau să-mi asum răspunderea ‎pentru că am vrut să impun pacea
‎înainte să abordăm problemele.
‎Îmi pare rău.
‎Bine, dar ce s-a întâmplat?
‎O rezolvăm.
‎- Doamne! ‎- Știu că o rezolvăm.
‎E sentimentul de ușurare.
‎Viața a fost zbuciumată în ultima vreme ‎și au apărut tot felul de necazuri.
‎Îmi venea să vă sun și să vă spun, ‎dar nu puteam.
‎A fost și mai rău din cauza asta.
‎Știu perfect ce spui.
‎Nu vreau să vorbim doar despre mine, deci…
‎Nu. Dar n-o să vorbim ‎nici doar despre mine.
‎E seara noastră, a tuturor, ‎ca orice seară de Margarita.
‎Da.
‎Dar există o problemă.
‎Cum să fie seara de Margarita ‎când nu văd nicio Margarita?
‎- Maddie! ‎- Veniți cu mine!
‎Tyler Townsend.
‎Olivia Harris. Ce asculți?
‎Mixajul de zile însorite.
‎Îl schimb cu cel pentru studii ‎când mă așez la masă.
‎Tu îți faci playlisturile?
‎Nu, eu îmi înregistrez CD-urile.
‎Și cântatul la bas mă ajută la învățat, ‎dar era aiurea să vin cu basul la cafenea.
‎Eu cânt la chitară. ‎Ar fi mișto să facem o cântare cândva.
‎Tu ești deșteaptă, eu sunt cool. ‎Ar fi grozav…
‎Asta nu sună a statistică. Te dai la mine?
‎Da.
‎În fine, încerc.
‎Sunt flatată, dar nu, mersi.
‎Bine, iartă-mă!
‎Îți mulțumesc că m-ai ajutat la teme.
‎Despre asta voiam să vorbim ‎înainte s-o dau în bară.
‎Am înțeles ‎doar tema la care m-ai ajutat tu.
‎Te rog, vrei să mă meditezi ‎tot restul anului?
‎Nu știi să vorbești cu fetele ‎fără să flirtezi?
‎Cred că intru pe pilot automat.
‎Voiam să fiu fermecător ‎fără să flirtez, dar da.
‎Cam așa vorbesc cu fetele… cu femeile.
‎Te meditez la statistică. ‎Dai o cafea și o gustare pe ședință.
‎Dar meditațiile pe care ți le voi da ‎depind de capacitatea ta
‎de a vorbi cu femeile fără să flirtezi.
‎S-a făcut, colega!
‎Colega.
‎Bine, hai!
‎După tine.
‎- Fie binecuvântați Trotter și Ashley! ‎- Da, exact.
‎Noreen și Genevieve vor fi de mare ajutor.
‎Tatăl lui Harlan e gata să vină acasă.
‎Băieții au renovat baia de la parter,
‎au modificat mobila ‎ca să lărgească intrarea în bucătărie
‎și au instalat dispozitive inteligente.
‎Minunat!
‎Să știi că i-am spus lui Cal ‎despre tine și Ryan,
‎deci știe și gașca de la baschet.
‎- Știu toți? ‎- Da.
‎Și îți respectăm dreptul ‎de a lua decizia fără s-o împărtășești…
‎Maddie, încerci să fii delicată,
‎dar e mai rău decât ‎dacă îmi să zici direct ce să fac.
‎Caut un echilibru.
‎- Poftim, scumpo! ‎- Ce?
‎Așa definesc eu echilibrul. ‎O Margarita în fiecare mână.
‎Înainte să scoată Maddie fum,
‎vreau să vă spun că nu am vorbit cu Erik
‎și nu intenționez să vorbesc cu el ‎în viitorul apropiat.
‎Dar între voi a fost ceva special.
‎Eu i-am pus capăt.
‎Nu pot și n-ar trebui să mă aștept ‎s-o continui de unde am rămas,
‎ca pe o carte aruncată ‎ca să răspund la telefon.
‎Vreau să îi dau timp. Să-mi dau și mie.
‎Eu vă vreau împreună.
‎Ai văzut? ‎Nu-i pasă ce spun, face cum o taie capul.
‎O readuc la realitate: câte zile mai sunt ‎și câte de făcut până la ceremonie?
‎Lasă-mă să mă delectez cu asta!
‎Nu prea intens azi, vă rog. ‎Altfel mă lasă nervii înainte să plec.
‎Încerc să fiu responsabilă, ‎dar, la fiecare discuție cu Ronnie,
‎venim cu câte o idee nouă ‎și e tot mai extravagant.
‎Mai mulți invitați, ‎mai epatant, mai scump.
‎E dulce entuziasmul lui Ronnie.
‎Meriți ceva epatant, la câte ai pătimit.
‎Ca să nu mai spun că nunta inițială ‎a fost mai degrabă necostisitoare.
‎- Convenabilă? ‎- Frugală.
‎Economicoasă.
‎Ieftină! A fost ieftină!
‎Avem voie să spunem.
‎La banii ăia, a fost ‎cel mai tare chef din orașul ăsta.
‎Cei mai mulți cetățeni ‎care s-au trezit desculți în piața mare.
‎Deși concurența la capitolul ăsta ‎e mai mare decât ar crede veneticii.
‎Ți-ai ales rochia, Dana Sue?
‎Nu! Tu ți-ai ales-o?
‎Nu!
‎O dată nu sunt atentă ‎și totul se duce de râpă!
‎Așteptam să te întorci ‎ca să mergem la Charleston după rochii.
‎Splendidă idee!
‎De acord.
‎Mai vreau câteva!
‎Pahare de Margarita?
‎Idei splendide.
‎Am eu una.
‎Să nu ne mai luăm prietenia de bună.
‎Vrei să verific și podeaua, ‎să fie perfect plană?
‎Trebuie să înțelegi ‎că sunt un tip metodic și chibzuit
‎în toate pasiunile mele.
‎Dați drumul la aerul condiționat!
‎Poate mi-am întâlnit perechea.
‎Așa speram și eu.
‎Poate ar trebui să mai comandăm un rând
‎ca să nu-ți tremure mâna.
‎Nu cred că ți-ar conveni.
‎Dar putem lua un rând ‎ca să sărbătorim că ne merge bine.
‎Ți-ai găsit un post de vis.
‎Zău, am dat lovitura. Tipele alea…
‎Ce comunitate!
‎Eu am plecat de la unul de coșmar.
‎Fără să ai nimic de rezervă. Ăsta e curaj.
‎E credință.
‎La fiecare pas.
‎În fiecare zi.
‎Și? Ce urmează?
‎Depinde.
‎E o întâlnire?
‎Doamne păzește!
‎Ești genul care întreabă: ‎„Cum stăm? Ce relație avem?
‎Fac bine ce fac?”
‎De fapt, ultima îmi place.
‎Am reținut.
‎Contează dacă e o întâlnire?
‎Da.
‎Fiindcă, dacă nu e,
‎aș vrea să te invit la una.
‎Mi-ar face mare plăcere.
‎Deși încerci să îmi câștigi jocul.
‎Ai vreun acord oficial cu Bill?
‎Nu am.
‎Am convenit între noi ‎să contribuie financiar, dar atât.
‎Te-ai gândit să vorbești cu Helen ‎despre ce opțiuni ai
‎pentru un acord legal, o pistă de audit,
‎limite explicite?
‎Nu știu ce opțiuni am,
‎dar cred că n-ar fi rău ‎să discut cu Helen.
‎Scuze că efectul lui Bill asupra mea ‎te-a făcut să cauți legislație pe net!
‎Nu e vorba de asta.
‎Vreau doar să am grijă de tine. Și de Bex.
‎Sunt recunoscătoare ‎să te am drept gazdă și dădacă,
‎dar mai ales drept prieten.
‎Ești un dar la care nu mă așteptam ‎când am venit în Serenity.
‎Tu și Bex ați adus ceva special ‎în viața mea.
‎- Bună, iubito! ‎- Bună!
‎Presupun că v-ați împăcat.
‎Totul e perfect.
‎E o binecuvântare ‎să ne putem discuta problemele,
‎să le rezolvăm și să restabilim armonia.
‎Mă bucur foarte mult pentru tine.
‎Și pentru ele. Pentru toate trei.
‎Când te văd fericită, sunt și eu fericit.
‎E esențial să ne amintim
‎că împreună cu cei care ne iubesc ‎putem trece de orice obstacol.
‎Cam exagerezi cu măgulirile, iubitule.
‎Ba nu, deloc.
‎Doar îți spuneam ‎și subliniam ce important e…
‎Doamne sfinte, apără și păzește!
‎Ai vorbit cu Kathy.
‎Da.
‎Și?
‎Important e că ne va lăsa în pace.
‎De ce presimt că ai sărit ‎peste alte aspecte importante?
‎N-a recunoscut că ea a distrus bucătăria, ‎deși intuiția îmi spune că ea a făcut-o…
‎Dar putem uita toată povestea. ‎Kathy pleacă definitiv din oraș.
‎Asta e minunat.
‎Și puțin cam greu de crezut.
‎- Cum așa? ‎- A fost cam ușor. Prea ușor, de fapt.
‎Ce pact a trebuit să faci cu diavolița?
‎I-am scris un cec.
‎Poftim?
‎Cât?
‎Cât să plece și să nu se mai întoarcă.
‎Te-ai plecat în fața unei brute.
‎Ai negociat cu o teroristă.
‎Ai lăsat-o pe Kathy să câștige!
‎Mi-am protejat familia, ‎cum ți-am spus că voi face.
‎Cum ne protejezi dându-i banii noștri?
‎Întotdeauna am spus ‎că n-o să-i dăm niciodată bani!
‎Ea pentru bani vine.
‎Doar pe ei îi mai respectă
‎și doar cu ei o facem să plece.
‎Dar nu câștigă ea, Dana Sue.
‎Noi câștigăm, ‎fiindcă ne avem unul pe altul,
‎o avem pe Annie, ‎avem restaurantul, prietenii
‎și tot ce am clădit împreună ‎de-a lungul anilor.
‎Iar Kathy nu are nimic.
‎Din vina ei.
‎A ales să calea însingurării, cea grea,
‎și o să am mereu în inimă ‎o fărâmă de milă pentru ea.
‎Dar tot restul inimii mele
‎e pentru tine
‎și pentru Annie.
‎Nu sunt de acord cu ce ai făcut.
‎Știu.
‎Dar înțeleg de ce ai făcut-o.
‎Mulțumesc.
‎E un serviciu.
‎Îți comunici
‎iubirea în limbajul propriu
‎executând un plan.
‎Respect asta.
‎Îți mulțumesc că mă înțelegi.
‎Și că ai încredere în mine.
‎Inima îmi spune că ăsta e răspunsul.
‎Și nu voi înceta ‎să fac tot ce-mi stă în puteri
‎ca să vă luminez viața ție și lui Annie.
‎Poți să-mi mai explici o dată?
‎Erai foarte entuziastă la telefon. ‎N-am înțeles chiar tot.
‎Am făcut rost de niște bani ‎și plec definitiv din oraș.
‎O iau de la capăt altundeva.
‎Păi…
‎Îți doresc numai bine ‎în următoarea aventură.
‎Poate vii cu mine.
‎Ești primul om din viața mea
‎care chiar înțelege ‎ce înseamnă să te bântuie trecutul.
‎Să te zbați să te schimbi
‎și cei din jur să refuze să vadă ‎ce încerci să realizezi.
‎Eram serioasă când am spus ‎că vreau un nou început.
‎Nu merităm amândoi asta?
‎Nu.
‎Eu înțeleg că am făcut rău unor oameni
‎și fac eforturi să arăt că îmi pare rău.
‎M-am mutat în Castlewood
‎doar ca să le acord ‎spațiul de care au nevoie.
‎Mai departe de atât ar însemna că fug.
‎De ce…
‎Încerc să fiu un tată mai bun ‎pentru copiii mei.
‎Am ratat șansa să fiu un partener mai bun ‎pentru Maddie și Noreen,
‎dar știu că am un loc în viața copiilor.
‎Și încerc să aflu care e acel loc.
‎Uneori, cel mai bun lucru ‎pe care îl poți face pentru cei dragi
‎e să pleci.
‎- Te bucuri că ne-am întors? ‎- Da.
‎Nu spun că n-a fost grozav ‎să stau cu familia mea,
‎dar, știi, îmi place anul ăsta
‎și am niște idei ‎pe care vreau să le împărtășesc cu Annie…
‎Ești fericită ‎că te-ai împăcat cu prietenele, nu?
‎Foarte fericită.
‎Întotdeauna e o greșeală să te temi
‎să-l cauți pe celălalt, să vorbești,
‎să îți ceri iertare.
‎Cu toate astea, ‎e o greșeală des întâlnită.
‎De ce crezi că e așa?
‎Din orgoliu, cred.
‎Când e vorba de oameni dragi, ‎trebuie să te descotorosești de orgoliu.
‎Să îndrepți lucrurile.
‎Să te hotărăști fără înconjur
‎să o iei de la capăt.
‎Vreau să gândesc ca tine.
‎Serios. Adică…
‎Provin dintr-o familie necomunicativă.
‎Înțelegi? Greșit, gata, mai departe!
‎Dar îmi dau seama ‎că mulți nu văd lucrurile așa.
‎Au nevoie de mai mult când lucrurile…
‎Iau sfârșit?
‎Da. Asta.
‎Te-ai gândit ‎că nu e neapărat nevoie să ia sfârșit?
‎Se pot schimba, ‎pot evolua într-o nouă direcție.
‎Ți-ai imaginat vreodată că tu și Annie ‎v-ați acomoda ca partenere de laborator?
‎- Nu. Nici vorbă! ‎- Nu.
‎Ce alte evoluții te mai așteaptă oare?
‎Bine.
‎Știu că ți-e dor de Jackson. ‎Să văd dacă te pot ajuta.
‎„Bla-bla, baseball, măi.”
‎Mersi, dar nu sunt geloasă. ‎Sunt doar frustrată.
‎Că nu e aici?
‎Că nu face eforturi, ca mine.
‎Că își închipuie că își sfidează părinții, ‎dar de fapt se ascunde de ei.
‎Că a fugit ca o veveriță speriată ‎în loc să-mi țină partea.
‎Mai încerc o dată.
‎„Bla-bla, baseball, măi.”
‎Bună! Vorbeam de reabilitarea parcului ‎Poiana cu frasini.
‎Accent pe durabilitate și accesibilitate. ‎Vă băgați?
‎Pentru început, ‎facem o listă cu necesarul.
‎Vopsea, cherestea, ‎fâșii de cauciuc pentru sol.
‎Tata lucrează cu lemn reciclat.
‎Ar putea să ne îndrume.
‎- Dați-mi pe e-mail, să-l întreb. ‎- Da!
‎Nu știu parcul. Ce probleme sunt acolo?
‎Unde nu-s probleme? ‎Dar e ideea lui Kyle, așa că întreabă!
‎Parcul e în paragină, ‎dar cred că avem ocazia
‎nu doar să-l reparăm, ci să-l refacem ‎în mod ecologic, în beneficiul tuturor.
‎E inadmisibil ca un parc de joacă ‎să fie în halul ăsta.
‎Scuze, dar vorbiți de Poiana cu frasini?
‎Da. Îi explicam lui Lily. ‎Ești de acord cu evaluarea „în paragină”?
‎Puțin spus.
‎Îmi duceam frații acolo, ‎dar Joshua n-a mai vrut
‎după ce s-au stricat balansoarele.
‎Apoi s-a inundat. Corky și Cammie ‎n-au mai vrut să se ude la șosete.
‎Da, exact. Trebuie să-l redăm copiilor.
‎Da, exact. Ce?
‎„Da”, parcul Poiana cu frasini ‎e în paragină.
‎Și „exact”, ‎fraților lui CeCe le plăcea acolo înainte.
‎Ideea de loc de joacă, știi tu.
‎Ne gândim cum să-l înviem din morți. ‎Înviere în toată regula, nu ca la zombi.
‎Nu știam că s-a implicat toată gașca. ‎V-ați gândit la o tematică D&D?
‎Dragoni, troli sub poduri, de-astea?
‎Nu știu ce să zic de D&D, ‎dar Ty are dreptate.
‎Da, tematica e o idee e grozavă.
‎- Trebuie să plecăm. ‎- Bine.
‎Trebuie să plec, ‎dar ținem o ședință în curând.
‎Mai veniți cu idei!
‎Dacă treceți la treabă, ‎spune-mi cum să vă ajut!
‎Serios? Și meditațiile tale?
‎Acum și CeCe pare foarte interesată.
‎Nicio problemă.
‎Vreau să ajut.
‎Cred că esența programului ‎de asigurare a hranei
‎trebuie să fie accesul ‎la produse agricole proaspete.
‎Dacă te-ar interesa ‎să discutăm despre asta,
‎am fi încântate.
‎Cu plăcere. Chiar voiam să dezvolt ‎un program de donare a surplusurilor.
‎Sunt hrănitoare și dacă nu arată perfect.
‎Sunt absolut încântată că te interesează.
‎Poate vii pe la salon ‎să discuți cu mine, cu Maddie și…
‎Și cu Dana Sue.
‎Cu mare plăcere. ‎Scrie-mi când și vin cu mare drag.
‎Poate și cu niște mure delicioase.
‎Mulțumesc!
‎- Și eu. ‎- Mersi!
‎- Pe curând! ‎- Da. Pa!
‎- Erik. ‎- Helen.
‎Am auzit că ai fost plecată.
‎Bine ai revenit!
‎Bine v-am găsit!
‎Toate bune?
‎Da. La tine?
‎Da.
‎Îți admir gustul ‎în materie de produse agricole.
‎Mă ademenește.
‎Și pe mine.
‎Ar trebui să te las să pleci cu para ta.
‎Da. Mulțumesc.
‎Mă bucur să te revăd.
‎Ai grijă de tine!
‎Îmi voi accepta ‎postura de centru al universului.
‎Uneori, ne intersectăm ‎din cauza spațiului limitat,
‎nu a proniei crești.
‎Te felicit ‎că nu te mai intersectezi cu Z's.
‎Veștile circulă.
‎Kathy e expertă în distrugerea colegilor. ‎Supraviețuitorii, ca tine, țin socoteala.
‎Cum a primit Dana Sue vestea ‎că lucrezi pentru nebuna de cumnată-sa?
‎Poftim?
‎Măiculiță! Kathy ‎n-a dat nicio carte pe față.
‎Și Isaac a fost surprins când i-am zis.
‎Ce surpriză!
‎Știam că nu poți vorbi la telefon.
‎Și nu poți intra.
‎N-am voie cu prieteni în casă ‎când nu-s ai mei aici.
‎Hai la plimbare!
‎Deținuta nu are voie să plece de acasă
‎decât la serviciu, ‎la școală sau la biserică.
‎Sper că veranda se consideră casă.
‎Frate, câtă asprime!
‎Zici? Mi-am mințit grav părinții.
‎Îi înțeleg ‎și vreau să le respect regulile.
‎Îți susțin decizia.
‎Dacă vrei să pună cineva o vorbă bună
‎ca să fii eliberată condiționat, ‎dă-mi de veste!
‎Mulțumesc.
‎Ce mai faci?
‎Am auzit zvonuri la școală. ‎Voiam să văd ce mai faci.
‎Da, n-are rost să fac pe grozava
‎cu cel care a insistat fără succes ‎să nu mănânc mormoloci la cinci ani.
‎Da.
‎Ai avut dreptate atunci. Ai și acum.
‎Am făcut niște greșeli majore.
‎Mai ales în alegerea anturajului.
‎Sunt recunoscătoare ‎că mai vorbești cu mine,
‎că te interesezi de mine.
‎O fac de atâta vreme, ‎că nu mă mai pot opri nici de-aș vrea.
‎Tocmai de aceea…
‎fiindcă ți-au interzis dispozitivele…
‎Vara în care eram siguri ‎că putem comunica prin ele…
‎Dar, de fapt, urlam așa de tare ‎că ne auzeam oricum.
‎Și dl Farquaad le-a spus alor mei.
‎Și alor mei. La două dimineața.
‎Zero respect pentru știință.
‎Ce amintiri!
‎Și efectul a fost exact cel așteptat.
‎Te-am făcut să zâmbești.
‎Trebuia să știu că ai un plan, ‎când mi-ai zis să vin în rochie.
‎Recunosc fapta.
‎Deci nu-s înscrieri ‎la cursurile de toamnă?
‎Nu, e începutul cursului de tango ‎la care ne-am înscris.
‎Știu că ne facem temele, ‎dar ar fi plăcut să învățăm ceva împreună.
‎Mulțumesc că ați venit!
‎Azi vom studia prinderea ‎și mersul în patru pași.
‎Fără presiuni! ‎Am venit să ne simțim bine, da?
‎Găsiți-vă un loc!
‎Cine conduce să stea cu spatele la ușă! ‎Cei singuri, în față, să vă cuplez!
‎Ce palpitant!
‎Mâna stângă a celui care conduce
‎să strângă dreapta celui condus.
‎Mâna dreaptă pe spatele celui condus,
‎în zona coloanei vertebrale,
‎ușor aplecată în jos.
‎Stânga celui condus, sus,
‎cu palma în afară, ‎pe spatele celui care conduce,
‎chiar sub braț.
‎Acum, mersul în patru pași. ‎Să încercăm, bine?
‎Cinci, șase, șapte, opt.
‎Mișcați-vă lent…
‎Da. O să ne distrăm.
‎Bine! Așa! Cinci, șase…
‎În sfârșit, ne-am reunit!
‎Știam că idila noastră ‎va dăinui în timp și spațiu.
‎Kyle, stai jos, te rog!
‎Nu știu despre ce vorbești ‎sau ce se petrece.
‎Nellie…
‎Nu înțeleg ‎ce-i cu garoafele din coșul bicicletei.
‎Ce vrei de la mine?
‎Vreau ce vrei și tu.
‎- Adică? ‎- Să păstrăm idila vie.
‎Ce idilă? Ne-am despărțit ‎la copacul săruturilor.
‎- Dar garoafele de la tine… ‎- N-am trimis nicio garoafă.
‎- Și scrisorile de la mine? ‎- N-am primit niciuna.
‎Ce joc e ăsta, Kyle? Mă aburești sau ce?
‎Nu, niciodată! Credeam…
‎Chiar te-am plăcut, Kyle.
‎Și te admir în continuare ca om.
‎Nu distruge asta!
‎Se pare că au fost mai multe neînțelegeri,
‎ca în ‎Ce înseamnă să fii onest, ‎dar fără finalul fericit.
‎Nu vreau să te fac să suferi, Kyle.
‎Dar sunt derutată.
‎Și eu.
‎Și…
‎Am un iubit.
‎În Castlewood.
‎Un final fericit, deci.
‎Asta e minunat, Nellie.
‎Îți doresc numai bine, Kyle.
‎Sper să fii și tu fericit cu cineva.
‎Ai grijă de tine!
‎Poate am exagerat cu pălăria, dar aia e.
‎Nici gând!
‎Știam eu! ‎Suntem prea frumoși pentru orașul ăsta.
‎- Doriți o masă? ‎- N-o văd pe Dana Sue.
‎Sunt sigur ‎că i-ar plăcea să vă vadă, domnule.
‎Mulțumesc.
‎Să aplaudăm sau să chemăm un medic?
‎Și una, și alta?
‎Ce zici, scumpo?
‎Zic că ați putea ‎să contramandați reprezentația.
‎Smochingurile au fost ideea lui Ronnie,
‎dar eu am un costum foarte bun.
‎Da. La prima nuntă ‎au fost desculți, în blugi.
‎Cal, ce de povești aș avea de spus!
‎Am stabilit să fie smochinguri.
‎- Da, înainte. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Am făcut calculele ‎și nu ne permitem sub nicio formă.
‎Dacă scădem ‎banii de facultate și fundație,
‎ce rămâne,
‎ce trebuia să folosim la ceremonia ‎de înnoire a jurămintelor…
‎s-a dus la Kathy
‎de fapt.
‎Deci contramandăm.
‎Subtitrarea: Liana Oprea