‫- מגנוליות מופלאות -‬
‫- לשמור לי מקום -‬
‫- קפה "טרו ברו" -‬
‫אתה לא חייב לעמוד, אבל ככה קל לחבק אותך.‬
‫אם תרשה לי.‬
‫עושה לי טוב על הלב לשבת כאן איתך.‬
‫התעדכנתי במה שקורה איתך, באמצעות אייזק.‬
‫מה הוא אמר לך?‬
‫רק ששלומך… טוב.‬
‫זה אדיב.‬
‫למה אתה מופתע?‬
‫יש משהו שאני לא אמורה לדעת?‬
‫שמעתי שאת ורוני מחדשים את נדרי החתונה.‬
‫ברכותיי.‬
‫תודה.‬
‫אנו עושים מסיבה קטנה לכבוד המאורע ו…‬
‫אנחנו נשמח שאתה,‬ ‫בתור הקונדיטור הטוב ביותר בסרנטי…‬
‫תאפה את העוגה.‬
‫ו…‬
‫אני אשמח שתחזור לסאליבנ'ס.‬
‫בבקשה, תגיד שאתה מוכן.‬
‫אני לא יכול.‬
‫מה אתה לא יכול?‬
‫לאפות לך עוגה.‬
‫או לחזור.‬
‫או לנהל את השיחה הזו.‬ ‫-אכזבתי אותך.‬
‫בתור בוסית ובתור חברה.‬
‫בבקשה, תן לי לתקן את זה.‬
‫בגדתי בך.‬
‫בגדתי באייזק.‬
‫ובכל אנשי הצוות.‬
‫וגם בעקרונות שלי.‬
‫כי יצאת לחופשה?‬
‫כי ברחתי מהבעיות שלי.‬
‫ושילבתי ביניהן,‬ ‫כשהגעתי למקום קשה אפילו יותר.‬
‫עבדתי עבור קאת'י.‬
‫זה…‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫לא התכוונתי להצחיק.‬
‫לא ידעתי מי היא בשבילך.‬ ‫-היא בהחלט ידעה מי אתה בשבילי.‬
‫גיליתי רק אחרי שהתפטרתי.‬
‫אלוהים. התפטרת?‬
‫בסופ"ש של לייבור דיי.‬
‫אז היא הרסה את המטבח שלי, כי דחית אותה.‬
‫מה היא עשתה?‬
‫זה לא משנה.‬
‫זה כן.‬
‫תראי את הנזק שעשיתי…‬
‫כי הגאווה שלי ואני ברחנו מהעיר.‬
‫ואני לא רוצה להחמיר את המצב.‬
‫להתרחק מהאנשים שאוהבים אותך,‬ ‫זה לא מחמיר את המצב?‬
‫אתה מחליט שזה משהו‬ ‫שאני לא יכולה לסלוח עליו, ולכן זה עדיף?‬
‫אני לא רוצה לפגוע בך.‬ ‫-איבדת אמון בחברות בינינו.‬
‫אולי איבדתי אמון בעצמי.‬
‫אני יכולה לעזור…‬
‫בשני הדברים האלו, אם…‬
‫אם תיתן לי.‬
‫תעשה מה שטוב לך.‬
‫אבל לבי השבור ואני צריכים ללכת.‬
‫רק משום שהם אוהבים את הלווייתנית,‬ ‫לא אומר שמותר להם להתייחס לא יפה לחד-קרן.‬
‫את בהחלט צודקת.‬
‫מי בממלכתה של הנסיכה קייטי‬ ‫מתנהג בגסות רוח כלפי הלווייתנית?‬
‫כל הגריפונים נוהמים‬ ‫דברים איומים עליה בארוחת הצהריים.‬
‫הכול בסדר בבית הספר?‬
‫כן. למה?‬
‫סבתא ואני רוצות לדעת‬ ‫אם באמצעות עלילת הספר,‬
‫את מספרת לנו על בעיות בבית הספר.‬
‫אם הייתה לי בעיה, הייתי מספרת לכן.‬
‫אני לא מפחדת מגריפונים.‬
‫את וסבתא אמרתן לי‬ ‫להמציא סיפורים בשביל הספר.‬
‫זה סימן לכך שאת כל כך טובה בסיפור סיפורים,‬
‫עד שאימך ואני דאגנו לרגע, מותק.‬
‫איזו קבלת פנים מכובדת.‬
‫התחלנו בפנים ליד הכריכים והלימונדה,‬
‫אבל אימך וחבריה מהכנסייה‬ ‫שלחו אותנו לקבל את פניכם.‬
‫בטח כדי להרחיק אותנו מהכריכים ומהלימונדה.‬
‫ויין, אחי.‬
‫סקיטר.‬
‫הוא נאבק בנו לאורך כל הדרך מאז שהשתחרר.‬
‫נשאתי אותך אל הבית הזה בעבר.‬
‫ואעשה זאת שוב.‬
‫סקיטר.‬
‫לא אשב בשמש ואקשיב לקשקושים שלך,‬ ‫במקום להיכנס לבית הקריר.‬
‫עם כוס לימונדה.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫וחדר אמבטיה חדש ומשופץ,‬
‫ועוד כמה תיקונים טובים.‬
‫באדיבות חברת הבנייה של רמזי‬ ‫וקרן מגנוליה לסיוע לקהילה.‬
‫אנשים רוצים לעזור.‬
‫זו גסות רוח לסרב לעזרתם.‬
‫בוא.‬
‫קרלה.‬
‫את רוצה להחזיק בצד השני?‬
‫אלוהים יודע שוויין ישמע לאישה יפה.‬
‫כן.‬
‫אני רוצה רק להקל עליו.‬
‫הוא מתעקש להקשות על עצמו.‬
‫איך הוא לא מבין שאני עושה את כל זה מאהבה?‬
‫כשאדם רואה את מותו קרב…‬
‫זה מטלטל.‬
‫תודה לשניכם.‬
‫על הכול.‬
‫אנחנו כאן בשבילך.‬
‫בכל עת, הארלן.‬
‫תודה. אני לא יודע מה…‬
‫מה אתם… טוב.‬ ‫-כן.‬
‫זה מה שסקיטר ביקש.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫אני מקווה שהרשימות שלי‬ ‫יעזרו לתחקיר שלכם על משפחת לואיס.‬
‫בהחלט.‬
‫בעיקר משום שבמשרד ראש העיר‬ ‫לא עשו כאלו רשימות מסודרות.‬
‫עכשיו, אני בד"כ מוצא את זה…‬
‫אני מצטער. אני צריך לענות.‬
‫אני…‬
‫אדבר איתך אחר כך.‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬
‫הכול בסדר? הוא לא מוצא חן בעינייך?‬
‫אני יודעת שהפלתי אותו עלייך.‬ ‫-פגי, הוא נהדר.‬
‫יש לי הצעה בשבילך.‬
‫רשמית או סודית?‬
‫סודית, לעת עתה.‬
‫פגי.‬
‫אני כל כך מתרשמת‬ ‫מהחזון הברור ומהעקשנות שלך.‬
‫זה יותר מעיתונאות טובה.‬
‫זו מחויבות לקהילה.‬
‫לא, פגי.‬
‫את חייבת להתמודד על ראשות העירייה.‬
‫ואני אנהל את הקמפיין שלך.‬
‫אז לא משנה אילו מין יצורים אתם.‬
‫מהגמדים הקטנים ביותר…‬
‫לאלפים הגבוהים ביותר.‬
‫מפתיע שהזמנת אותי לייעץ לך בזה.‬
‫זה טוב או רע?‬
‫זה טוב.‬
‫תרומות הזהב שלכם יתאספו‬ ‫ונציל את מגרש המשחקים באש גרוב…‬
‫מציפורניה של מכשפת-הפסולת המרשעת.‬
‫קאט! סיימנו.‬
‫סיימנו.‬ ‫-זה היה מעולה.‬
‫תודה.‬
‫אצטרך כמה ימים כדי לערוך את זה,‬ ‫ואז נוכל לדבר על המוזיקה.‬
‫נהדר שאתם משתפים פעולה איתנו.‬
‫נשמע נהדר.‬
‫לא יכול לחכות.‬
‫לא ידעתי שאת יודעת לשחק.‬
‫זה לא שונה ממשפט מדומה, או מלהיות מעודדת…‬
‫כנראה. את יודעת,‬ ‫"תחייכי, תזוזי לפה, תגידי את זה."‬
‫אז את נהדרת בשלושה דברים לפחות.‬
‫היית מדהימה, לילי.‬
‫תודה על עזרתך.‬
‫אוי, לא!‬
‫קדימה!‬
‫אח קטן!‬
‫לילי!‬
‫הו, כן!‬
‫פקקים ארורים.‬
‫אמרתי לך שיש לי אורחים.‬
‫ושאם תרצה לבוא, תגיע בזמן.‬
‫מה כל כך דחוף?‬
‫ביל.‬
‫חשבתי על זה הרבה, מאדי.‬
‫עשיתי חשבון נפש, ליתר דיוק. ו…‬
‫הגעתי להבנה ש…‬
‫שאני לא מועיל לאנשים שאני אוהב, בזה שאני…‬
‫מנסה שלא להרפות.‬
‫אני אסיר תודה על החסד‬ ‫שבו ניקית אחריי פעם אחת פעם.‬
‫ואני מעריך את טוב לבם של הילדים…‬
‫אפילו כשהם ממשיכים הלאה.‬
‫וגם את.‬
‫ונורין.‬
‫עשיתי את הבחירות שלי.‬
‫ואני צריך ללמוד מהן.‬
‫ולחיות…‬
‫איתן.‬
‫אבל כשאני עובד על זה…‬
‫אני תמיד חוזר לאותו העניין.‬
‫שוב ושוב.‬
‫אני מצטער, מאדי.‬
‫ונותרה לי עבודה רבה‬
‫שעליי לעשות.‬
‫אבל אשתנה לטובה.‬
‫אני מקווה.‬
‫ולא התעלפת?‬ ‫-או צרחת?‬
‫באמת שלא ידעתי מה לעשות, או להגיד.‬
‫אין לי אפילו מושג מאיפה זה בא.‬
‫כדאי שנשתה כמה שוטים,‬ ‫כי נדמה שזה רגע היסטורי.‬
‫אני מסכימה.‬
‫זה באמת יהיה היסטורי,‬ ‫אם הוא יקיים את הבטחתו.‬
‫זה לא הצד החזק שלו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫טוב.‬ ‫-את צריכה את זה יותר ממני.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, בואו נחליף נושא.‬
‫אני כותבת ספר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫כן, זה אוסף של סיפורים שסיפרתי לקייטי.‬
‫היא ואני נכתוב ואימא תאייר.‬
‫זה ממש מתוק.‬
‫רגע, תוציאי אותו לאור?‬
‫לא, כמובן שלא.‬
‫אוציא עותק לקייטי בחג המולד, אבל זה כיף…‬
‫להתחבר ליצירתיות ששכחתי מקיומה.‬
‫אולי את זו שצריכה להסתובב עם העיתונאים.‬
‫פגי והחבר והחתיך שלה.‬
‫היי, רגע אחד.‬
‫צ'רלס ופגי‬
‫חושפים ראיות מטרידות אך חותכות‬
‫למזימות שטרנט תכנן.‬
‫עוד נחלץ את הצדק‬ ‫מהאצבעות הדביקות של משפחת לואיס.‬
‫נעשה מסיבה כשזה יקרה.‬ ‫-כן.‬
‫נחזור למסיבה הנוכחית.‬
‫מתברר שמקס מחנות כלי העבודה‬ ‫הוא תקליטן מצוין.‬
‫באמת?‬ ‫-והוא הסכים לכוון לנו כמה צלילים.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬ ‫-רגע.‬
‫קבעתי לכולנו ביקור ב"ווליס" מחר.‬
‫לא נשאיר את הנעליים‬ ‫ואת השמלות לרגע האחרון.‬
‫מה עם העוגה?‬
‫כמה חשובה העוגה, באמת?‬
‫אולי נוויל וגרייס פשוט יביאו גלידה?‬
‫דיברת עם אריק?‬
‫כן.‬
‫וזה היה נורא ואיום.‬
‫דיינה סו, מה קרה?‬
‫כשהוא יצא לחופשה כדי להתאושש…‬
‫הוא עבד עבור קאת'י.‬
‫האישה הזאת היא כמו צמח מטפס.‬
‫משתלטת על כולם וחונקת אותם.‬
‫למה הוא עשה את זה?‬
‫הוא לא ידע מי היא.‬
‫ולא מה היא זוממת.‬
‫כעת הוא מרגיש נורא ולא רוצה לחזור.‬
‫זאת אשמתי.‬
‫לא נכון.‬
‫רוב העניין הזה באשמתי.‬
‫התנצלתי.‬
‫עשיתי כל מה שיכולתי.‬
‫עכשיו זה תלוי בו.‬
‫אני אדבר איתו.‬
‫מאדי.‬ ‫-לא כדי לתקן שום דבר.‬
‫רק כדי לומר לו שכולנו מתגעגעות אליו.‬
‫אי אפשר להכריח אדם‬ ‫לפגוש אותך במקום מסוים.‬
‫אפשר רק לומר לו איפה תהיי…‬
‫ואז לחכות לו שם.‬
‫כל עוד את מסוגלת.‬
‫אז אני אשתול את עצמי…‬
‫בכל פרשת דרכים.‬
‫ואשמע לקריאתכן,‬ ‫כי אני לא רוצה ללכת לשום מקום בלעדיכן.‬
‫- ביתם של ה"בולדוגס" -‬
‫היי, חבר. אולי בשנה הבאה.‬
‫היי, נתראה אחר כך.‬
‫שיחקת מדהים! זו ממש שירה, אחי!‬
‫היי, אל תתפייט.‬ ‫זו תחילת העונה, לא סיום הלימודים.‬
‫כן, אבל אני רוצה שתדע…‬
‫אני אריע לך בכל מה שתעשה.‬
‫פוטבול, בייסבול, החיים.‬
‫גם אני אעשה את זה.‬
‫בכל הרפתקה שמצפה לנו.‬
‫אם מדברים על הרפתקאות, לאן אנחנו הולכים?‬
‫המאמן שלח אותי אליך.‬ ‫אז אם נסתבך בצרות, זו אשמתך.‬
‫כמו תמיד.‬ ‫-ברכותיי.‬
‫היי.‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫נתראה.‬ ‫-בסדר.‬
‫סיסי.‬ ‫-היי.‬
‫אנני בסדר?‬
‫היא מתכוננת נפשית.‬
‫היי… היא צריכה לעשות את זה לבדה, טוב?‬
‫- קסלווד "קבלירס" -‬
‫היי.‬
‫לא ראיתי אותך מאז שברחת מתאונת הדרכים שלי.‬
‫וזה מה שאתה אומר? "היי"?‬
‫אני מצטער על הקטע עם האוטו…‬
‫תאונה.‬
‫ידעתי שאם יראו אותנו ביחד, אימא שלי…‬
‫כל כך נמאס לי.‬
‫נמאס לי לראות אותך מתחבא.‬
‫נמאס לי…‬
‫להסתתר ולשמוע שזה בסדר,‬ ‫להרגיש לבד בזוגיות הזאת.‬
‫כדי שזה יעבוד, שיקרתי לכל מי שאני אוהבת.‬
‫זה כל כך טיפשי.‬
‫חשבתי שאנשים טועים לגביך, ג'קסון. מסתבר ש…‬
‫אני טעיתי.‬
‫חשבתי שתוכל להשתנות.‬
‫שתפסיק להיות אנוכי.‬
‫טעיתי.‬
‫מגיע לי יותר.‬
‫אני…‬
‫אני לא יודע מה לומר.‬
‫אני כן.‬
‫זה נגמר.‬
‫היי, את בסדר?‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫צדקת. מגיע לי יותר.‬
‫כדאי שנגיע לוורטונ'ס…‬
‫לפני שיתפסו את כל השולחנות, טוב?‬
‫נשמור לכם מקום.‬
‫גייב, קדימה.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫פשוט תהיה כאן.‬
‫תמיד.‬
‫היי.‬
‫לא אמרו לי שאתה…‬ ‫-אוכל לדבר עם דיינה סו?‬
‫אני אקרא לה, שף.‬
‫תודה, ביילי.‬
‫עלינו לדבר על הרבה דברים, אתה ואני.‬
‫ואני מצטער מאוד.‬
‫גם אני מצטער.‬
‫זו השיחה החשובה.‬
‫כל השאר יחכה לבירה או להליכה.‬
‫כי נראה שהגעת לכאן למטרה מסוימת.‬
‫יותר מאחת.‬
‫לכאן, שפית.‬
‫שלום, גברתי.‬
‫שמי אריק ויטלי.‬
‫הבנתי שאת צריכה עוגת חתונה.‬
‫ייתכן.‬
‫יש לי הצעה בשבילך…‬
‫אם תרשי לי.‬
‫אולי אתה…‬
‫שמעת אותו. תיכנס.‬
‫הרשי לי להציע…‬
‫מגדל של קאפקייקס.‬
‫מגוון של טעמים‬
‫שמסמלים את הבסיס החזק‬
‫שהקהילה המגוונת בסרנטי‬ ‫מעניקה לאיחוד ביניכם.‬
‫חלקם מתוקים, חלקם חריפים.‬
‫חלקם…‬
‫שילובים מרתקים.‬
‫ובראש המגדל‬
‫עוגה עגולה, פשוטה וצהובה עם זיגוג קרמל‬
‫שמסמלת את המעגל המושלם והאינסופי‬
‫של אהבתכם זה לזה.‬
‫תודה.‬
‫אבל אני לא מעוניינת.‬
‫תודה לך על זמנך.‬
‫לא תשאל אותי למה אני לא מעוניינת?‬
‫כי אני לא אוהבת פרילנסרים.‬
‫אם אתה חוזר למטבח שלי…‬
‫אתה חוזר למשרה מלאה.‬
‫אתה חוזר הביתה.‬
‫אני מאוד מצטער.‬
‫גם אני.‬
‫אני מאוד מכבדת ומחבבת אותך.‬
‫אני מבטיחה שאשתדל להיות בוסית טובה יותר,‬
‫וחברה טובה יותר.‬ ‫-היית נפלאה בשניהם.‬
‫ואני מצטער שניצלתי את זה.‬
‫אשמח לחזור הביתה.‬
‫מעולם לא שמחתי כל כך לרדת בדרגה!‬
‫מי אמר שאתה יורד בדרגה?‬
‫תפקידים חדשים לכולם.‬
‫לכולם?‬ ‫-כמעט לכולם.‬
‫טוב, בואו נפסיק להתייפח ונחזור לעבודה.‬
‫אריק.‬
‫בוא נדבר על המגדל.‬
‫אייזק, בוא גם אתה.‬
‫שף.‬
‫סתם מתוך סקרנות.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫איך היה בספא?‬ ‫-בסדר.‬
‫מה עם השולחן?‬ ‫-מתקדם.‬
‫לפני שתיכנסי, נוכל לדבר?‬
‫זה לא דחוף. הכול בסדר.‬
‫פשוט חשבתי ורציתי לדבר איתך.‬
‫אני אוהב לעבוד עם הידיים.‬
‫יותר מכפי שחשבתי.‬
‫ו…‬
‫בעתיד אני רוצה להמשיך…‬
‫להתנסות.‬
‫אז אם אמצא משהו…‬
‫שאני אוהב ודורש תואר, אלך למכללה. אבל…‬
‫כרגע אני פשוט רוצה ללמוד…‬
‫מחוץ לכיתה.‬
‫אז אתה רוצה לקחת שנת חופש?‬
‫כן.‬
‫אני אשמח…‬
‫לתמוך בהחלטה הזו.‬
‫במיוחד כי…‬
‫ברור לי שחשבת על זה לעומק.‬
‫תקשורת ברורה וכנה. נכון, אימא?‬
‫ככל שהתעמקתי בבקשות למכללות,‬ ‫הרגשתי שזו רמאות גדולה יותר.‬
‫פשוט יצאתי ידי חובה.‬
‫עשיתי את מה שחשבתי שאנשים רוצים שאעשה.‬
‫לעשות דברים עבור אחרים שאינם נכונים לך,‬ ‫זו אף פעם לא התשובה.‬
‫אתה כל כך אמיץ.‬
‫ואתה כל כך נאמן לעצמך.‬
‫זה כל מה שאני יכולה לבקש.‬
‫תרצי עוד אחד, גברת פולה?‬
‫אני לא נוהגת להטביע את צרותיי במשקה, אבל…‬
‫אולי.‬
‫אני חושבת שהבריזו לי.‬
‫מי כזה חצוף וטיפש?‬
‫פעם בשנה, חברי היקר ג'ימי,‬ ‫שהוא גם האספן הגדול ביותר של היצירות שלי…‬
‫מגיע לעיר כדי לדבר‬ ‫על הזמנות ותצוגות וכולי.‬
‫הוא לא דייקן, אבל…‬
‫זה איחור די רציני, אפילו בשבילו.‬
‫אולי תתקשרי אליו?‬ ‫-לא.‬
‫לא אכפת לי לחכות עוד קצת.‬
‫אשב כאן ואיהנה מחברתך.‬
‫אלא אם זקוקים לך במטבח.‬
‫הם יקראו לי.‬
‫אני לא מכיר מספיק יצירות שלך, גברת פולה.‬
‫זה בסדר גמור, יקירי.‬
‫אני טעם נרכש.‬
‫אבל אולי…‬
‫אולי אצייר אותך מתישהו.‬
‫אני לא עושה הרבה דיוקנאות, אבל…‬
‫יש משהו מאוד שובה…‬
‫בעיניך.‬
‫אשמח להביע את זה בציור.‬
‫לא, אני מצטערת.‬ ‫לא התכוונתי להביך אותך, או…‬
‫לנסות לגרום לך לחשוף את סודותיך.‬
‫מה דעתך על סודות?‬
‫אני מעדיפה סודות של אחרים על פני שלי.‬
‫אז כדאי לשמור סודות?‬
‫יש הבדל בין…‬
‫לשמור סוד שלא ממש פוגע באף אחד, כמו…‬
‫"אני לא חושבת שצהוב מתאים למאדי."‬
‫לבין הסתרה של האמת‬
‫שמעלה מוגלה,‬
‫והופכת להרסנית‬
‫כי היא הודחקה.‬
‫איך מבחינים בהבדל?‬
‫זה לא קל.‬
‫אבל אני…‬ ‫-היי!‬
‫טעות שלי. אני לא יודע‬ ‫איך הלכתי לאיבוד בעיירה כה קטנה.‬
‫האיחור שלך לא כזה נוראי.‬
‫במובנים רבים, איחרתי בעשרות שנים.‬
‫- לימונדה -‬
‫תפתחי את זה!‬ ‫-לא.‬
‫רגע. גם לי יש מתנות בשבילכן,‬ ‫אבל מחר. לא הערב.‬
‫לכן רצינו לתת לך את זה עכשיו,‬
‫במסיבת הרווקות הלא שגרתית שלנו.‬
‫כאן, על הקרקע הקדושה שבה הכול התחיל.‬
‫דודתי פמלה תמיד אמרה…‬
‫"גברים באים והולכים‬
‫אבל חברות נשארות לנצח."‬
‫הגברים שלנו באמת באים והולכים, לא?‬
‫ובבקשה, אלוהים, תחזיר את הנכונים.‬
‫זה מה שהיינו צריכות לעשות במסיבת הרווקות.‬
‫מצעד של כל הגברים שלך.‬
‫כל הלבבות שדיינה סו שברה.‬
‫רק רגע, טוב? כמה מהם שברו גם את לבי.‬
‫עד כמה נחזור לעבר?‬
‫טימי המנומש מכיתה ב'.‬
‫מחקת את קני מהגן.‬ ‫-איך יכולתי לשכוח אותו?‬
‫ואני זוכרת כל נשיקה.‬
‫הטובות שבהן, בכל מקרה.‬
‫כעת הם מצעד של זומבים בדרכם לבית הקברות.‬
‫זהו זה.‬
‫אני עם האחד והיחיד שלי.‬
‫לנצח.‬
‫ושלושתנו…‬
‫אנחנו לנצח.‬
‫נצח נצחים.‬
‫אני רוצה לומר המון דברים.‬
‫אבל אני מסוגלת לחשוב רק על אהבתי אליכן.‬
‫גם אנחנו אוהבות אותך.‬
‫יש לנו נצח נצחים כדי לדבר על כל השאר.‬
‫כן.‬
‫נחגוג את הרגע הזה בכבוד…‬
‫ובתפארת.‬ ‫-כן.‬
‫כפי שראוי לו.‬ ‫-כן.‬
‫איך העזת?‬ ‫-ידעתי!‬
‫יש סיפור!‬
‫תמיד יש לך סיפור, אדמונית!‬
‫אתה נראה מאושר.‬
‫- סאליבנ'ס -‬
‫אתה מסתגל יפה לחיי הרווקות.‬
‫אילו נישאת לי בפעם הקודמת שהצעתי,‬ ‫הייתי חוסך את הגירושים האלו.‬
‫לג'ודית ולי עדיף ככה.‬
‫אני שמח על הזדמנויות לדברים חדשים.‬
‫כמו לקנות בית על החוף‬
‫ולעצב אותו לפי ראות עיניי.‬
‫ובכן, החלטת על סגנון?‬
‫חוץ מ"אף חפץ של ג'ודית"?‬
‫תמיד חשבתי שאתה מסתיר…‬
‫מזג סוער, באמצעות תדמית קרירה.‬
‫חשבתי למלא את הבית החדש‬ ‫ביצירות מקוריות של פולה ורילנד.‬
‫אתה מחמיא לי.‬ ‫-אני רוצה להזמין ממך.‬
‫בואי לגור איתי בבית החדש.‬
‫תציירי על קיר חדר האוכל.‬
‫עיטורים במרפסת.‬
‫אולי אזמין יצירה מיוחדת לחדר השינה.‬
‫ברצינות?‬
‫אני רציני מכפי שאת מדמיינת.‬
‫אבל מתי?‬
‫יש לי עיסוקים כאן בסרנטי.‬
‫אני מכבד את זה.‬
‫זה בקושי שעה מכאן.‬
‫ואשמח להיות גמיש בזמנים.‬
‫בואי נגיד, משהו כמו…‬
‫כמה זמן שתרצי?‬
‫אתה לבד?‬
‫הצוות מכין את האסם.‬
‫אייזק קפץ לשוק.‬
‫דיינה סו הלכה לפני 15 דקות.‬
‫מצוין.‬
‫אולי היא באמת תגיד בזמן לתור במספרה.‬
‫מאדי ואני הכנו את זה כשחשבנו‬ ‫שנצטרך לקשט עוגה פשוטה מהסופר.‬
‫תודה לאל שחזרת להכין את העוגה.‬
‫בואי ותראי לי מה יצרתן.‬
‫תסבירי לי על משמעות הפרחים?‬
‫ובכן, זה עשוי מ…‬
‫תפריט של סאליבנ'ס.‬ ‫-אני רואה.‬
‫זה מתרשים שסקיטר נתן לנו‬
‫לפרויקט שרוני ניהל.‬
‫זאת…‬
‫תמונה, אנני צילמה את הוריה.‬
‫דף מתוך "גאווה ודעה קדומה".‬
‫למה?‬
‫אנני אמרה שזה חשוב.‬
‫חוברת למנויות של הספא.‬
‫ו…‬
‫המתכון שלך לבראוניז עם אגוזי מלך.‬
‫לכבוד הוא לי.‬
‫הפרחים מייצגים את פועלם של דיינה סו ורוני.‬
‫וגם…‬
‫כל האנשים שאהבו אותם ו…‬
‫עמדו לצדם.‬
‫יבורכו האנשים שהולכים עמנו.‬
‫גם בדרכים קשות.‬
‫ואלו שמראים לנו שלא הלכנו לאיבוד.‬
‫אנו רק…‬
‫שוטטנו קצת.‬
‫קניתי שלושה ליטרים.‬
‫נתראה במסיבה, אייזק.‬
‫טוב.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫טוב, כן.‬ ‫-זהירות.‬
‫הגענו.‬
‫יש לנו זמן להיכנס לוורטונ'ס? נבקש לארוז.‬
‫קאל, תלבש חולצה! תהיה סערה בקהל!‬
‫אלוהים.‬
‫אם אחד מהם יתעלף, מי תופס את מי?‬
‫רוני, דיינה סו. אתם מוכנים?‬
‫רוני, איפה אתה?‬
‫כאן, יקירתי.‬
‫תחזיק לי את היד.‬
‫רגע, נעזור לכם.‬
‫תודה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫כולם רצו לבוא ולהביא משהו מיוחד,‬ ‫כי שניכם מיוחדים בעיני כולם.‬
‫אצלם אתכם לפני שניכנס.‬
‫נתמקם כאן.‬ ‫-טוב.‬
‫יהיה נהדר.‬
‫כאן זה טוב. תודה רבה.‬
‫תנגני לי דו.‬ ‫-כן.‬
‫אתה כל כך מתוק. גרייס,‬
‫אוכל לבקש ממך להשגיח עליו,‬ ‫כשאסתדר בתפקיד הסדרנית?‬
‫אשמח לשמור על האוצר, פולה.‬
‫ביי.‬ ‫-כאן.‬
‫שב.‬ ‫-תודה.‬
‫עכשיו, ספר לנו עליך.‬
‫ועל המשפחה שלך.‬
‫במה אתה עוסק?‬ ‫-ו…‬
‫מהן הכוונות שלך כלפי פולה שלנו?‬
‫והחקירות מתחילות.‬
‫המאמן הארלן, להשליך את הפרחים‬ ‫כלפי מעלה או כלפי מטה?‬
‫לא זה ולא זה, קייטי. תפזרי אותם.‬
‫זה כמו… להשליך אפונה קפואה לברווזים באגם.‬
‫בעדינות, מותק.‬
‫זה מה שחשוב.‬
‫ברור שזה השולחן הטוב ביותר. נוכל להצטרף?‬
‫בשמחה, תצטרפו לחגיגה.‬
‫היי.‬
‫פולה אמרה שזה השולחן העליז ביותר במסיבה.‬
‫ואני אשגיח עליו.‬
‫אני מרגיש שזה כבוד לשבת לידך.‬
‫גברת גרייס, מה שאת עושה… זה עובד.‬
‫אנחנו מוכנים לטקס.‬
‫אנני תצטרך לעבוד קשה.‬
‫אני יודעת. אוכל להעסיק אותה ב…‬
‫איך התרחש דבר מוזר שכזה?‬
‫ביל.‬
‫אם הייתי מבין את היקף החגיגה,‬
‫הייתי מציע שאנחנו נבוא בפעם אחרת.‬
‫"אנחנו"?‬
‫בפעם אחרת, זה רעיון נהדר.‬
‫שתי דקות.‬
‫בבקשה.‬
‫קאת'י, את לא אמורה להיות בעיר.‬
‫אני עוזבת.‬
‫אבל אני…‬
‫רציתי להביא לכם מתנה לפני שאסע.‬
‫אנחנו לא צריכים שתתני לנו דבר. לכי, בבקשה.‬
‫זו ערכת התה של סבתא?‬
‫אימא נתנה לי אותה.‬
‫מבת בכורה לבת בכורה, וכל זה.‬
‫אבל אני יודעת שתמיד רצית אותה.‬
‫ואני יודעת איך זה‬ ‫לרצות משהו שאי אפשר לקבל.‬
‫קאת'י.‬
‫כואב לי שאת ואני לא יכולנו להיות חברות.‬
‫צר לי מאוד‬
‫שלא מצאת שלווה או אושר, כמו של אחיך ושלי.‬
‫ואני אמשיך להתפלל מדי יום שתמצאי את זה.‬
‫ביל אמר לי‬
‫שחשוב שאני אגיד שאני מצטערת.‬
‫אז…‬
‫גם אני מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫היו דברים שלקחתי מכם.‬
‫את זה…‬
‫אני יכולה להחזיר.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו אני רוצה להישאר.‬
‫לא, אנחנו…‬
‫כדאי שנצא לדרך לפני החשכה.‬ ‫-אתם עוזבים את העיר?‬
‫ביחד?‬
‫רק לזמן מה.‬
‫אתקשר אלייך.‬
‫אנא מסרי לילדים שאני רק…‬
‫במרחק שיחת טלפון.‬
‫הם יודעים.‬
‫דיינה סו.‬
‫רוני.‬
‫כל טוב.‬
‫ביל.‬
‫אמרתי לך…‬
‫שאשתנה לטובה.‬
‫כך עשית.‬
‫לרגע…‬
‫חשבתי ששוב נאלץ לבטל את המסיבה.‬
‫בכל המשחקים שלי לא ראיתי הצלה כזו.‬
‫ייתכן שביל העניק לכם…‬
‫את המתנה הכי טובה שתקבלו הערב.‬
‫כולכם…‬
‫המתנה הטובה ביותר.‬
‫עוד אזמין את ביל למשקה.‬
‫לימדת אותנו מהו חסד, דיינה סו.‬
‫היית אדירה, אימא.‬
‫ובכן, כשאת מאושרת ומבורכת,‬ ‫קל לשכוח עד כמה כואב לאחרים.‬
‫למה כולם משתהים?‬
‫בואו נחדש קצת.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫"הימים שלי בהירים יותר מאוויר הבוקר‬
‫"אורן ירוק-עד‬
‫"וכחול סתיו‬
‫"אבל כל הימים שלי‬
‫"יהיו יפים כפליים‬
‫"אם אוכל לחלוק את הימים שלי איתך‬
‫"הלילות שלי חמים יותר מפחמים באש‬
‫"קטורת וכוכבים‬
‫"ועשן מבמבוק, כן‬
‫"אבל הלילות יהיו חמים לאין שעור‬
‫"אם אוכל לחלוק את הלילות שלי‬
‫"איתך"‬
‫ההבטחה לאהוב זה את זה‬
‫היא זו שאנו מחדשים מדי יום.‬
‫רוני ודיינה סו ישתפו כעת‬ ‫את הנדרים שהם כתבו ברוח זו.‬
‫דיינה סו.‬
‫מדי יום אוהב אותך בזכות החסד,‬ ‫הכוח וההומור שלך.‬
‫אני נודר שלא אקח‬ ‫אף רגע כמובן מאליו, כשנלמד…‬
‫ונצמח ביחד‬
‫בכל רגע‬
‫שנותר לנו על פני האדמה.‬
‫רוני.‬
‫בכל יום אוהב אותך‬
‫בזכות המסירות, היושר וההומור שלך.‬
‫אני נודרת לקבל כל עיקול בדרך‬
‫כהזדמנות להודות על השותפות שלנו במסע הזה.‬
‫עד קץ כל הימים.‬
‫ועכשיו, בפני אלוהים‬
‫והרבה יותר אנשים מכפי שהם דמיינו…‬
‫דיינה סו ורוני מתחייבים זה לזה שוב‬
‫ולקהילה שתומכת בהם.‬
‫הזוג הראוי הזה רשאי להתנשק.‬
‫כן!‬
‫היי! בואו נחגוג!‬
‫ג'נביב כאן?‬
‫לא.‬
‫היא אמרה שהיא עובדת שלהן,‬ ‫ועדיין לא מוכנה לחגוג איתן.‬
‫אני רוצה לפגוש אותה.‬
‫אשמח להפגיש שני אנשים נפלאים כמוכם.‬
‫בבקשה תגיד שנשארו‬ ‫קאפקייקס עם פרלינים איפשהו שם.‬
‫יש לך מזל. יש כמה כאן.‬
‫את והלן‬
‫יצרתן את המסיבה הטובה ביותר‬ ‫בהיסטוריה של סרנטי.‬
‫ובכן…‬
‫בהחלט נחמד לנוח.‬
‫כן.‬
‫אנחנו צריכות להתעדכן.‬
‫לא סיפרתי לך שטיי לא רוצה‬ ‫ללמוד במכללה בשנה הבאה.‬
‫מרתק.‬
‫אבל טוב.‬
‫צעירים רבים נסחפים עם הזרם,‬ ‫כי הם חושבים שהם חייבים.‬
‫תמכת בו, נכון?‬
‫אחרת הייתי שומעת על זה מיד.‬ ‫-אני…‬
‫קצת מודאגת, אבל לא אכביד על טיי.‬
‫הדאגות שלך יתפתחו כשילדייך יתפתחו.‬
‫תפסיקי לחשוב על הגרוע מכול‬ ‫ותתחילי לקוות לטוב ביותר.‬
‫ו…‬
‫תמצאי‬
‫גאווה‬
‫ופלא…‬
‫בבנך שיהפוך למה שנועד להיות.‬
‫ולא משנה באיזה גיל.‬
‫לכן אני חשה בנוח‬
‫לקבל את ההזמנה של ג'ימי‬ ‫לנסוע ולצייר בביתו לזמן מה.‬
‫ג'ימי?‬
‫ג'ימי שהתגרש לאחרונה?‬
‫הוא בדיוק…‬
‫קנה בית חדש בחוף.‬
‫לכמה זמן תיסעי?‬
‫אני אחזור‬
‫ברגע שלגור שם…‬
‫כבר לא יהיה כיף.‬
‫ובכן…‬
‫אז אני מקווה שלא תשובי במשך זמן רב.‬
‫את…‬
‫ראויה לאושר, אימא.‬
‫תודה.‬
‫וגם את, בתי היקרה.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני כל כך שמחה בשביל ההורים שלי.‬
‫זה נהדר.‬
‫אבל מה שלומך?‬
‫זה היה נכון להיפרד ממנו.‬
‫אבל למה דברים נכונים כואבים?‬
‫הלוואי שידעתי.‬
‫נקים קבוצת לימוד.‬
‫נגלה את זה ביחד.‬
‫אנני, אבינו באמת לקח את דודתך‬ ‫מהמסיבה של הורייך?‬
‫זה כמו משחק מילים, נכון?‬
‫הם באמת ביחד?‬
‫אני לא חושבת שמישהו יודע.‬
‫האם תמיד נדאג מהבחירות של הורינו?‬
‫לפעמים דאגה היא דרך להביע אהבה.‬
‫עוגת פירות.‬
‫סוכריות על מקל.‬
‫תעמיס.‬
‫יש משהו שאנחנו צריכים לדבר עליו.‬
‫כן, גם אני רוצה לשוחח איתך.‬
‫תודה לכן על העזרה היום.‬
‫לחיי ההורים.‬
‫לילי.‬
‫מה קרה?‬
‫זה יום מקסים.‬
‫אבל קשה לי…‬
‫נדמה לי שהוריי ייפרדו.‬
‫אימי כל הזמן נוסעת במסגרת העבודה, אבל…‬
‫אני דואגת שיום אחד היא לא תחזור, ו…‬
‫לא נראה לי שלאבא שלי אכפת. אני…‬
‫הורים שלי נפרדנו ועכשיו הם כאן.‬
‫מתחייבים זה לזה בפני כל העיר.‬
‫אימי נוסעת לעבוד על הזמן‬ ‫והוריי עדיין ביחד.‬
‫הם מאוהבים עד כדי גועל, אז…‬
‫בכל מקרה, אנחנו כאן בשבילך.‬
‫לחיי שלושתנו.‬
‫כן. כן, לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫בדיוק כמו שהיינו בגיל הזה.‬ ‫-כן.‬
‫זה טעים.‬ ‫-קיבלת את הטוב ביותר.‬
‫תחשבו כמה עברנו מאז.‬
‫סערות וקשת בענן.‬
‫אין שום סיכוי שהייתי שורדת בלעדיכן.‬
‫ובכן, לא משנה מה מצפה לנו,‬ ‫אנו נשפוך כמו מים, נחיה טוב ונשמח.‬
‫תודה לכן על הערב הזה.‬
‫לא רק על התכנון,‬
‫אלא גם על שהזכרתן לי שזה חשוב.‬
‫תמיד נחגוג איתך.‬
‫ותראי, כל העיר רצתה לחגוג איתך.‬
‫לזה הגברת פרנסס השתוקקה.‬
‫המורשת נמשכת.‬
‫הקהילה גדלה.‬
‫העתיד זוהר.‬
‫היי, נשליך את הזר הזה, או לא?‬
‫לכאן!‬
‫-אנני, תורידי את הידיים.‬
‫קדימה!‬
‫לא תפסת את הזר.‬
‫כנראה שאני צריכה אימון.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬