Lilly?
-Jeg skal ringe… -Lilly?
Jeg er her, Doc! Vi er her!
Takk og lov at du er her. Hun hadde et anfall.
Hun har epilepsi.
Ja. Det er minst fem år siden forrige episode.
Tok du tiden?
Nitti sekunder ca., så hørte jeg henne falle.
-Jeg er redd hun slo hodet. -Hva tar hun?
-Lamotrigin. 50 mg om dagen. -Ja.
Ok. Tara? Kan du høre meg? Det er Mel.
Doc sjekker blodtrykket ditt, greit?
Hva skjedde? Hvor er jeg?
Du er hjemme, skatt.
Du hadde et anfall.
Hvor er mamma?
Jeg er her. Her, vennen.
Og Mel og Doc tar godt vare på deg.
Hei, Lilly.
Skal vi lage kaffe til alle?
-Vi tar hånd om henne. -Ok.
-De vitale tegnene er stabile. -Ok.
Tara, vil du prøve å sette deg?
Sånn, ja.
Greit. Hvordan føler du deg? Er du svimmel?
-Nei. -Ok. Føler du deg kvalm?
Hvordan føles hodet? Har du hodepine?
Nei? Jeg skal bare kjenne på hodet og se om du har noen kuler, ok?
Greit, skatt. Du har neppe hjernerystelse,
men for å være på den sikre siden får jeg Lilly til å vekke deg annenhver time.
Greit. Det går bra.
Jeg skal snakke med Doc.
Her, ta et teppe.
Hva er historien hennes?
Først og fremst tonisk, men jeg har sett absensanfall også.
Vi tror det begynte med en feber da hun var spedbarn,
heldigvis er medisinene hennes veldig effektive.
-Utløste stress det? -Trolig.
Ja.
Herregud. Stakkar.
Hun er nok overveldet av Lillys kreft og at hun må ta seg av Chloe.
Vi trenger en plan for å støtte dem.
Ellers vil Taras anfall bli hyppigere.
Ja.
Det er min feil.
Stress er en utløsende faktor for Tara, og…
Vi var i bilen og snakket om kreften min,
hun fikk et anfall hjemme.
Nei. Lilly, kom igjen.
Ikke klandre deg selv.
Jeg tar meg av Chloe.
-Takk. -Alt ordner seg.
Skulle ønske det var sant.
Å, hei.
Hei! Å, Chloe.
Hei. Å.
Vekket alle folkene i huset deg?
De frekke folkene. Det er ikke bra!
Det går bra. Kom igjen.
Ok.
Det går bra.
Hva trenger du?
Trenger du den?
Er ikke den fin?
Nei?
Ok.
Ja?
Lukk øynene dine.
Ok. Du er ikke klar.
Ok.
Du er ikke klar.
Vil du vite noe? Når det gjelder dette, er ikke jeg klar heller.
Ikke si det til noen.
Ok.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Unnskyld.
-Jeg mente ikke å vekke deg. -Det går bra. Hva er klokka?
Det er tidlig.
Jeg trodde du dro til L.A. i morgen.
Ja. Jeg har bare mye å gjøre i dag.
Før du drar, må jeg forklare hvorfor jeg ikke blir med deg.
Nei, det går bra. Du kan ikke forlate baren.
-Jeg forstår det. -Nei. Det er ikke bare det.
Hør her, jeg vil at vår første tur sammen skal være spesiell.
Jeg vil at det skal handle om oss,
ikke din søsters skilsmisse.
Tro det eller ei.
Det gir mening.
Du ser litt trøtt ut. Du bør komme tilbake til senga.
-Jeg sa at jeg har mye å gjøre. -Kom igjen. Klokka er ikke syv engang.
-Du gjør ikke dette lett. -Virkelig?
Bra. Jeg vil bare ha oppmerksomhet.
-Hei. -Hvor er Christopher?
Han leker med Tucker.
Charmaines hund?
Ja. Det er et problem, så Jack tok ham inn.
Å. Så du passer allerede på hunden.
Du er en helgen.
Vel, faktisk tilbød vi oss å passe på Tucker da Jack dro til Lilly.
Christopher så hunden. Det var kjærlighet ved første blikk.
-Du hadde ikke hjerte til å si nei. -Noe sånt.
Du er bløthjertet.
Men det er bra. Christopher kunne trengt en kompis.
Jeg tenkte det.
Er det mulig? De avlyser leirskuespillet.
Kan de ikke finne en ny regissør? Christopher har jobbet hardt.
Jeg vet det. Han vil bli helt knust.
Ikke på min vakt.
Jeg ringer dit og tar meg av det.
Nei, det trenger du ikke.
Det går fint.
Connie, du har jobbet så mye her.
Jeg føler at vi utnytter deg.
Sier du at du ikke vil ha min hjelp?
For du kan ikke gjøre dette alene.
Nei. Det er bare…
Jeg er redd for at du vil avsky meg etter hvert.
-Jeg skjønner. -Jeg trodde du ville bli lettet.
Det er jeg.
Ja.
Fint å ikke være ønsket.
HYDROLOGI/DRENERING
Sa du at det er en kilde?
Ja, kilden er under tomten din, noe som betyr…
-Jeg må si ifra til fisk- og viltetaten. -Og inspeksjon og LSA-søknad,
-men det er ikke garantert. -Når kan han begynne å grave til huset?
Åtte måneder til et år.
Og det er hvis tillatelsen blir godkjent.
Miljøvernsakene har ført til stansede byggetillatelser.
Vent litt. Huset mitt ble bygget i 1954.
Det er vel en bestefarsklausul som lar meg bygge før det.
I dag krever nybygg en tillatelse.
Jeg må vente opp til et år på en tillatelse jeg kanskje ikke får,
eller selge og tape?
Kunne ønske jeg hadde bedre nyheter.
Ja.
Jeg har andre møter, så gi beskjed om hva dere bestemmer dere for.
-Ja. Takk for at du kom. -Greit.
Vi sees.
Hvis jeg ikke har et sted der tvillingene kan bo, vil Charmaine bruke det mot meg.
Hva med hos Mel?
Det er greit i starten, men om jeg ønsker delt omsorg,
må tvillingene ha et eget soverom.
-Så se etter et annet sted. -Med hvilke penger?
Selge tomten?
Hvem som er ved sine fulle fem vil kjøpe en boligtomt
når de ikke kan få byggetillatelse? Jeg…
Jeg føler at jeg har dårlige kort på hånden.
Jeg prøver å gjøre det rette, men det er hindre overalt.
Det er ikke den Jack jeg kjenner.
Det er det jeg føler.
Da vi tjenestegjorde, husker du hva du sa? Eneste måte å mislykkes på er å slutte.
Ja.
Jeg føler meg ikke som den fyren lenger.
Hei. Der er du.
Hva gjør du her?
Jeg har vært oppe en stund.
Du er så varm.
-Er du kald? Skal jeg hente teppet ditt? -Nei. Jeg vil ha det sånn.
Takk for at du overnattet.
Å.
Hinter du til at jeg bør dra?
Jeg håpet faktisk at vi kunne tilbringe dagen sammen.
Hallo.
Er det nødvendig?
Greit.
Jeg må på jobb.
Det går bra. Kanskje vi kan treffes i kveld?
Vet du hva? Jeg har en bedre idé.
-Ja? Hva? -Det vil ikke ta lang tid.
Hvis du fortsatt er her, tar jeg med frokost.
Frokost i senga?
Hva du enn vil.
Hvor skriver jeg meg opp?
Ikke rør deg.
Pokker.
Kan jeg ta bestillingen din?
-Jeg visste ikke at du jobbet. -Hvorfor trodde du det?
Jeg vet ikke. Jeg håpet at én ting ville gå bra i dag.
Hva er galt?
Internett er nede på pensjonatet, og det er utrolig sakte her.
Så du skal aldri snakke til meg igjen?
Jeg vet ikke.
Lizzie.
Jeg føler at du har det du vil ha, hva jeg vil betyr ikke noe.
Å bo sammen er et stort sprang fra å være et par.
Hør her. Hei.
Jeg elsker deg og vil være sammen med deg.
Ok.
Det er vel et stort sprang.
-Kan vi snakke om det i fremtiden? -Ja.
Vil du ha pommes frites?
Ja, takk. Ekstra salt.
Skal bli.
Hei.
Hvem var marinefyren du snakket med under tømmerhoggerlekene?
-Bare en fyr som prøver å rekruttere folk. -Det virket som dere kjente hverandre.
Nei.
Så du har aldri møtt ham før?
Jøss. Jeg tror det er Granger Smith.
-Hvem er Granger Smith? -Stor countrysanger.
-Han er kjent? -Ja.
Hei.
-Skjer det noe mellom deg og Lizzie? -Hvorfor?
Jeg hater å si det, men hun sjekker ut han fyren.
Å. Jeg sa at det var Granger Smith.
-Nei, det er det ikke. -Jeg vet det.
Hei, jeg må til leiren. Jeg er tilbake om en time.
Greit. Kan du dra innom bakerbilen på vei tilbake?
Jeg sa til Connie at vi har få paier.
-Kan ikke Ricky gjøre det? -Jo, men er ikke leiren rett ved bilen?
Ja, den er vel det.
Så…
Det var en misforståelse mellom meg og Connie i morges.
Det var leit å høre.
-Ikke tenk på det. Jeg henter paiene. -Nei. Jeg ordner det.
Du må ta støyten en gang. Det kan like godt være nå.
Ok, så jeg har en idé.
Kom igjen.
Jeg tenker på å lage en hjelpekalender for å redusere Taras stress.
Hvordan ville det fungert?
En timeplan, der folk kan skrive seg opp til det Lilly og Tara trenger,
ærender, barnevakt, levere måltider, sånne ting.
Det er en god idé.
Takk. Jeg sier det til Lilly i ettermiddag.
Forresten, jeg vil si noe.
Jeg har bestemt meg for å ikke ansette dr. Hansen.
Å. Jeg trodde du likte henne.
Hun passet ikke helt.
Ok.
Skal du intervjue flere?
Nei. Foreløpig har jeg bestemt meg for å sette søket på vent.
Ok.
Jeg har villet snakke med deg om at jeg sa til Jack at du pensjonerte deg.
Hva med det?
Jeg vil bare si unnskyld.
Og jeg er lei meg for at du føler at jeg brøt fortroligheten din.
Eneste grunn til at jeg sa det var at jeg ble overrumplet,
jeg måtte finne ut av følelsene mine. Jeg ba ham ikke si noe,
men du kjenner Jack. Han ville beskytte meg.
Jeg er ikke sint på Jack. Han mener det godt, og…
-Men du er fortsatt sint på meg. -Jeg vil ikke si sint. Jeg…
Mer frustrert.
Hvordan?
Jeg har jobbet alene i 30 år
for å bygge denne praksisen,
og helt fram til nå var alt som angikk arbeidet mitt anliggende.
Du føler at det var bedre å være alene.
Enklere. Jeg var bare ansvarlig for meg selv.
Det handler ikke om å være ansvarlig for meg, men om respekt for en kollega.
Jeg respekterer deg, men det føles ikke komfortabelt
å involvere deg i alle aspekter av livet mitt.
Jeg snakker ikke om alle aspekter, bare om klinikken.
Men det er dette du må forstå.
Denne klinikken,
dette er livet mitt!
Jeg søkte ham opp. Det er ikke Granger Smith.
Å. Sikkert ikke. Nå ja.
Takk for pommes fritesen.
Så går det bra mellom oss?
Ja, men jeg må på jobb.
Jeg elsker deg, tosk.
HUMBOLDT COUNTY SHERIFFAVDELING
Hvorfor er jeg her?
Vi må bare avklare noen ting i forklaringen din.
-Hvor var du kvelden da skytingen skjedde? -På Juvy's. Bea bekreftet det.
Hun har endret tidslinjen.
Det er nå to timer der du ikke kan gjøres rede for,
nok tid til å gjøre det på.
Du tror faktisk jeg skjøt Jack.
Jeg vet ikke, Brady. Si det, du.
Hvorfor skulle jeg ha gjort noe sånt?
Da Calvin ansatte deg,
i løpet av et par uker ble de fleste eiendelene hans overført til ditt navn.
Så tipser Jack politiet om fentanylet,
men for å ta Calvin trengte vi noen på innsiden.
Der kommer du inn. Du gir oss en dato og et sted for å finne bevis.
Men når vi kommer dit, er virksomheten fjernet.
Calvin vet ikke at du var informanten som utløste raidet.
Ellers hadde du vært død.
Men han vet at du lot Spencer leve.
Så for å redde deg selv, måtte du gjøre det godt igjen ved å drepe Jack.
Det er vås.
Jeg sier ikke noe mer før jeg har en advokat.
God idé.
Så…
…kan jeg gå?
Ja, bare ikke forlat byen,
og hold deg unna Jack.
Trenger noen en kaffe?
-Ja. Til å ta med. -Dårlig morgen for deg også?
Jeg gjør Doc frustrert.
-Mer enn vanlig? -Ja.
Noe skjer med ham. Jeg skjønner bare ikke hva det er.
-Han er nok lei seg på grunn av Lilly. -Ja, men han har vært sånn en stund.
Så hva skjer med deg?
Det er problemer med å få tillatelse til å gjenoppbygge huset mitt.
Leit å høre. Kan jeg gjøre noe?
-Ikke om du ikke kan flytte en akvifer. -Nei.
-Hva med litt mat? -Bare kaffe, takk. Jeg skal treffe Lilly.
-Greit. Når skal vi spise middag? -Jeg vet ikke ennå.
Mellom planlegging, innlevering av forsikringsskjemaer
og kartlegging er dagen min full.
Ja. Se for deg å gjøre det med en baby i tillegg.
Jøss.
-Hva? -Hva mener du med det?
-Ingenting. -Det blir lettere om du bare sier det.
Nei, ingenting. Det var bare…
Jeg var med Chloe i går,
når jeg legger henne ned, begynner hun å gråte igjen.
Jeg måtte holde henne hele tiden.
Jeg prøver å se for meg å gjøre det med to.
Det er mye.
Jeg tror at hvis du virkelig vil noe, finner du ut hvordan det skal fungere.
Hvor er bristepunktet? Dagen har begrenset med timer.
Bare du kjenner grensen din.
Ja. Jeg vil ikke ta på meg mer enn jeg kan håndtere.
Beklager. Jeg ville ikke ha denne diskusjonen her.
Ja, men jeg vil vite hva du tenker.
-Selv om det ikke er det du vil høre? -Selvsagt.
Ok.
Jeg må gå.
Jeg tar med mat fra baren. Vi kan spise når du vil.
-Det høres bra ut. -Bra.
-Takk for kaffen. -Ja.
Hils Lilly fra meg.
Det skal jeg.
Vil du øve på replikkene våre?
Greit.
Preach! Hva gjør du her?
Hei!
Jeg hørte at dere ser etter en regissør.
Virkelig?
Du er best! De sa at stykket kan bli avlyst.
Ikke når jeg er på vakt. Hei, Owen.
Ok, alle sammen.
La oss sette oss.
Greit.
Jeg heter John.
Alle kaller meg Preacher.
Jeg er den nye regissøren.
Hva skjedde med Dave? Er han død?
Nei, Dave er ikke død.
Han hadde bare en krise i familien.
Greit. Så oppgaven vår er å fremføre Trollmannen fra Oz.
Du ser ut som en Avenger.
-Han er marinesoldat. -Jøss! Har du drept noen?
-Hei, hva om vi bare fokuserer på stykket? -Vi vet ikke hva vi skal gjøre.
Greit. Hvem her, bortsett fra Christopher, kan replikkene sine?
Ok. Da begynner vi der.
Når skal vi lære sangene?
-Sangene? -Ja.
-Så det er greit med kalenderen? -Ja, hvis det blir lettere for Tara.
Flott. Vi ordner det.
Og…
Det er støttegrupper for folk med uhelbredelige sykdommer.
Jeg skal foreslå det for Tara.
Støttegruppe er ikke noe for meg.
Akkurat.
Å bite i seg følelsene kan gjøre ting vanskeligere.
Det er ikke det.
Det at jeg får treffe Buck…
Jeg er ikke redd for å dø.
Jeg ser for meg oss på en tropisk strand, vi holder hender og ser på solnedgangen.
Det er min versjon av himmelen.
Det høres vakkert ut.
-Men jeg er bekymret for Tara og Chloe. -Vi vil alle ta oss av dem.
Tara har ikke råd til å beholde gården etter at jeg er borte.
Vi klarer oss så vidt med Bucks trygd.
Jeg vet hvor vanskelig dette må være.
Vit at jeg gjør alt jeg kan.
Takk. Du har allerede gjort så mye.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal takke deg for at du fikk Chloe tilbake.
Å se dere sammen er takken jeg trenger.
Vet du hva?
Alle barna mine ble født her.
To av døtrene mine giftet seg her.
Buck er begravet der nede.
Familiekirkegården nede ved dammen.
Så mye kjærlighet.
Jeg kan ikke se for meg at Chloe vokser opp noe annet sted.
Hvordan går det?
Det har gått litt tregt.
Jeg mente med deg.
-Hvordan er det på pensjonatet? -Å, det går bra.
Det er gode nyheter.
-Ikke egentlig. -Hva er galt?
-Jeg liker Jo Ellen og alle… -Skravla går på henne.
Hun har vært grei, men hun slutter aldri.
Jeg spurte om internett,
hun ga meg en 45 minutters forklaring uten å forklare noe.
Det høres riktig ut. Kan jeg hjelpe på noen måte?
Er det greit om jeg kommer innom og bruker det trådløse nettet ditt?
Selvfølgelig!
Og ta med deg appetitten. Jeg har hjemmelaget mac and cheese i Crock-Poten.
-Det høres himmelsk ut. -Jeg er glad for at du sa det.
Og hvis du vil ha rommet tilbake, venter det på deg. Ingen spørsmål stilt.
-Så jeg kan komme hjem? -Selvsagt.
Det hadde vært fantastisk. Takk, tante Connie.
Men hva med Ricky?
Hva om jeg fortsatt vil treffe ham?
Ikke i huset når jeg ikke er der.
Ok, avtale.
-Vi sees hjemme. -Ok.
-Jeg skriver ut resept på ramipril. -Jeg trenger den ikke.
Charlie, alt høyere enn 140 over 90 trenger behandling.
-Og jeg har… -150 over 90.
-Det er ikke så langt unna. -Ja.
Hvis du vil ha slag.
-Her. -Takk, Doc.
Vi sees neste uke.
Hei.
Hei sann.
-Hva er dette? -Middag.
Svinestek med salat og hjemmelaget vinaigrette.
Alt du må gjøre er å sette den i ovnen på 175 grader i 15 minutter.
Du skjemmer meg bort.
Jeg liker å ha noen å lage mat til.
Vel…
Takk skal du ha.
Hvis det er greit at jeg sier det, så ser du litt bekymret ut.
Det er bare en jobbgreie.
Vil du snakke om det? Jeg er en god lytter.
Du vil ikke høre om jobb.
Klart det!
Vel, la oss bare si
at jeg ikke taklet en situasjon med Mel som jeg ønsket det,
og hun er sur på meg.
Du kan si unnskyld.
Men her er greia.
Jeg burde vært mer diplomatisk, ja.
-Men jeg gjorde ikke noe galt. -Hvorfor mener du det?
Som barn lærte jeg: "Håndter problemene dine på egen hånd."
Og nå vil Mel at jeg skal nevne alle avgjørelser for henne.
Det er ikke sånn jeg gjør det.
Ja, men hvis du åpner deg for andre,
kan det hjelpe deg med å se problemet fra et nytt perspektiv.
Jeg har aldri gjort det sånn. Og denne gamle hunden kan ikke lære nye triks.
Å si at du er for gammel til å forandre deg er en unnskyldning.
Den aldrende hjernen er faktisk bedre på emosjonell intelligens
enn de yngres hjerner.
Og funnene dine er basert på…
Noen få minutter på TikTok.
Nyt middagen.
Takk.
Jeg har den ekstra eplepaibestillingen din.
Takk.
Noe annet?
Jeg beklager hvis jeg såret deg.
Jeg prøvde bare å ta hensyn til tiden din.
Du såret meg, men jeg respekterer intensjonen din.
Så du tilgir meg?
Jeg antar det.
Snakket du med leirdirektøren om stykket?
Ja. Lenge nok til at hun fikk meg til å overta for regissøren.
-Du? -Ingen andre vil ha jobben.
Det er modig av deg.
Ja, eller dumt.
Jeg vet ikke hva jeg gjør, ikke barna heller.
Snakk med Muriel.
Har hun musikalerfaring?
Rart du ikke visste det. Hun elsker å snakke om skuespillerkarrieren sin.
Takk. Jeg ringer henne.
Forresten, du er fortsatt velkommen til å komme og henge.
Og om jeg vil vaske klær?
Vi kan bli enige om noe.
Brie!
Hei! Brie, vent!
Hei!
-Jeg har prøvd å ringe deg. -Jaså?
Jeg ventet tre timer uten et anrop eller en melding.
-Telefonen min døde. -Ingen på jobben hadde en telefon?
Jeg sverger, jeg prøvde ikke å la deg vente.
Men det gjorde du.
Jeg er lei for det.
Det må være noe jeg kan gjøre for å gjøre det godt igjen.
Det er ingenting.
Er du sikker?
Hva med dette?
Nei, det vil ikke skje.
Greit. Hvis det er sånn du vil ha det.
Jeg vet hva du prøver på. Det fungerer ikke.
Alt jeg gjør er å beundre hvor vakker du er.
Godt forsøk.
Hør her.
Jeg beklager at jeg lot deg vente,
og jeg lover at jeg skal gjøre det godt igjen.
Pokker ta deg.
Ja.
Brie?
Hei, hva gjør du her?
-Ligg unna søsteren min. -Ro deg ned.
Hei. Vi er sammen.
-Du skjøt meg. -Det er ikke sant.
-Hva prater du om? -Du var der.
Ja, jeg var der, men jeg skjøt deg ikke.
-Du… -Jack!
Kom deg bort fra eiendommen min.
-Brie. -Du bør gå.
Bort fra eiendommen min!
Doc.
Har du en korketrekker?
Ja.
Det ante jeg ikke. Leit å høre.
Den er ikke din skyld. Ingen skulle vite det.
Hva er prognosen?
Jeg har mistet 15 % av synet, men jeg kan fungere ganske bra.
På lang sikt, trolig noe mellom
delvis og fullstendig synstap.
Blir du blind?
Med ett ord, kanskje.
Derfor lette du etter en erstatter.
Riktig.
Og jeg sa at søket mitt ikke hadde noe med deg å gjøre.
Jeg vet det. Unnskyld.
Jeg er den som må si unnskyld.
Jeg lot frustrasjonen gå ut over deg,
og det var ikke riktig,
og jeg håper at du tilgir meg.
Selvsagt tilgir jeg deg.
Vi trenger ikke tårer.
-Nei. -Det går vel bra nå?
Ja, det går bra.
Det var flott.
-Men jeg trenger én ting fra deg. -Ok.
Lov meg at du ikke sier det til noen, ikke Jack engang.
For jeg vil vite hvem etterfølgeren min er før det blir offentlig.
Ok. Ja.
Er du sikker?
Ingen betyr ingen.
Ja. Jeg er i stand til å opprettholde konfidensialitet.
Da burde vi ikke ha noen problemer.
Vi finner sikkert noe å være uenig om.
Det er akkurat slik jeg vil at det skal være.
Normalt.
Hei.
Takk.
Skål for
å se klart.
Skål for det.
Hei, en dame vil snakke med deg.
Ok, hvem er hun?
Det sa hun ikke.
Jeg heter Valerie Holt.
Å, advokaten. Nettopp.
Ja. Jack Sheridan. Du skrev i e-posten at du skulle ringe.
Jeg var i området. Har du et øyeblikk?
Ja. Beklager.
Unnskyld rotet. Sett deg.
MEL
Beklager.
Det var mye info i e-posten din. Jeg tenkte jeg kunne avklare noen ting.
Ja, jeg tror hovedprioriteten min er
å sørge for at jeg har en aktiv rolle i mine barns liv.
Truet Charmaine med å hindre at du har foreldreansvar?
Ikke direkte,
men forloveden hennes tilbød å adoptere tvillingene.
Hvordan reagerte du?
Han er gal om han trodde jeg ville oppgi barna mine. Derfor tok jeg kontakt.
Foreldreansvar kan bli et problem, siden vi ikke er gift.
Hvis hun ikke vil ta navnet ditt på fødselsattesten
eller signerer en erklæring som bekrefter at du er faren,
må du sende inn en begjæring om farskap.
-Så jeg må bevise det i retten. -Ja. Ingen enkel prosess.
Hvis Charmaine ber om full omsorg, må du kanskje kjempe i retten i årevis.
Akkurat.
Og jeg antar at hele den tiden vil tvillingene bo med henne og Todd?
Nettopp.
Ok, så hvis jeg vil hyre deg, hvordan fungerer det?
Timeprisen min er $ 350.
-Jeg tar $ 25 000 for engasjementet. -Akkurat.
Siden du er Bries bror, tar jeg $ 20.
Klarer du det?
Nei, men jeg finner ut av det.
Hvis jeg må kjempe for å være i mine barns liv, skal jeg kjempe.
Det blir en kamp, og barnefordelingssaker er tunge emosjonelt og finansielt.
De er en stor forstyrrelse i folks liv.
Tvillingene er heldige som har en far som vil ofre så mye for dem.
Jeg tar kontakt.
Takk.
Hei, jeg prøvde å ringe deg.
Hei, jeg
måtte gjøre noe i baren.
Ikke tenk på det.
Hvor er maten?
Beklager, jeg…
glemte at det var planen.
Det går fint. Jeg finner på noe.
Går det bra?
Ja, bare en lang dag.
Jeg skulle overraske deg, men jeg har ingen tålmodighet.
Jeg kjøpte billetter til Maui.
Joey sa vi kunne bruke hennes timeshare.
Har du bestilt?
Ja, til jul.
Jeg burde ha spurt deg,
men jeg ville gjøre noe spontant for en gangs skyld,
og jeg tenkte det ville være romantisk.
Hva er galt?
Mel…
…jeg møtte en advokat angående foreldreansvar for tvillingene.
Å.
Hvordan gikk det?
Ikke så bra.
Om jeg vil være i livene deres, blir det en lang, dyr kamp i retten.
Leit å høre.
Du vet at jeg støtter deg uansett.
Jeg vet det.
Det er bare…
Jeg føler at…
…du vil komme dårligst ut av det.
Jeg forstår ikke hva det betyr. Snakker du om penger?
-Jeg bryr meg ikke om penger. -Nei, ikke bare penger.
Tid også.
Mel, det neste året i hvert fall skal jeg sjonglere å være nybakt far,
kjempe for foreldreansvar, gjenoppbygge huset mitt, drive baren.
Ja.
Jeg tror ikke jeg kan få en baby til også.
Unnskyld.
Vet du hva?
Det går bra.
Vi kan vente til du er klar.
Ok?
Og hva om vi venter, så innser jeg at jeg ikke klarer å forsørge to familier?
Du har du kastet bort all tiden. Du får ikke tiden tilbake.
Jeg kan ikke være den som står i veien for at du blir mor.
Jeg kan ikke såre deg sånn.
Hør her,
så lenge jeg vet hva du føler, er det mitt valg.
-Nei, det er det. -Jack.
Nei, Mel, du burde ikke måtte velge.
Du fortjener å være sammen med en som kan gi deg alt du vil ha.
Jeg tror ikke det er meg.
Sier du at du vil avslutte dette?
Det er ikke fordi jeg vil det.
Herregud.
Jeg kan ikke tro at det skjer.
-Du er en utrolig kvinne. -Du lytter ikke til hva jeg vil ha.
Jeg lytter. Det er det jeg prøver å si.
Jeg vet hva du vil ha, men vet ikke om jeg kan gi deg det.
Dette skjærer meg i hjertet…
…men jeg vet at jeg gjør det rette.
Kom deg ut.
Kom deg ut av huset mitt.
BASERT PÅ ROBYN CARRS BØKER
Tekst: Knut Normann