Co po mně chceš?
Co tady děláš?
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ahoj.
Byla jsem na výšlapu.
Po jaké stezce?
K Blue Creeku.
Hezký.
Hele, já vím, že se mnou o Bradym nechceš mluvit, ale…
Vážně si myslíš, že tě postřelil on?
Jo.
Pamatuješ si, že zmáčkl spoušť?
Ne, ale byl tam.
Poslyš, Brie. Není to dobrý člověk.
Jak to myslíš?
Zaprvé pracoval pro nelegálního pěstitele trávy
a jeho šéf dělal i do fentanylu.
Ve vězení není jen proto,
že ten šéf dostal echo o zátahu.
Pane jo.
Já si teda umím vybrat.
Brady se zase umí hodně dobře přetvařovat.
Jako právnička bych to měla umět odhalit.
Hele, omlouvám se, že jsem ti víc nepomohl.
S výběrem chlapů?
Myslím to vážně.
Díky, Jacku.
Mám tě rád.
Já tebe taky.
Říkala jsem si,
že bych nám udělala večeři, až se Mel vrátí z LA.
Zase tak špatně nevařím.
Rozešel jsem se s ní.
Proč? Co se stalo?
Chce dítě
a já teď dvě rodiny najednou neutáhnu.
- Vždyť ji miluješ. - Proto jsem to udělal.
Nechci jí ublížit.
A co kdybyste to nějak zvládli? Jen si představ, o co přicházíš.
O to jde. Nesmím si to představovat.
Musím myslet na ni a být pragmatický.
Jacku, vztahy jsou založené na emocích.
Když budeš celý život takhle odtažitý, vůbec si ho neužiješ.
Jen si vzpomeň na tátu.
Já nejsem odtažitý.
Řekl jsem jí, jak to cítím.
Rve mi to srdce, ale je to tak správně.
Jen nechci, abys toho po zbytek života litoval.
Ta vajíčka jsou výborná.
Je to to jediné, co zvládnu uvařit bez mikrovlnky.
Vaření není nic těžkého, když se řídíš receptem.
Máma vždycky říkala, že pokud umíš číst, umíš i vařit.
No, to mě nějak minulo.
Sakra, zapomněl jsem na žervé. Hned jsem zpátky.
Dok…
Sakra práce.
Ahoj, Hope.
Muriel?
Promiň, volala jsem Vernonovi.
Asi jsem si spletla číslo.
Ne, voláš správně.
Je v kuchyni a já nechtěla, aby tě zmeškal.
To jsi hodná.
Díky.
A všichni jsou mimochodem v pořádku. Včetně Lilly.
Proč včetně Lilly?
Ahojky, Hope!
Žádný „ahojky“. Co se děje?
Chtěl jsem se Muriel odvděčit snídaní.
Posledních pár týdnů mi moc pomáhá.
O tom nepochybuju.
A co myslela tou Lilly?
No… Zavolám ti po snídani.
Potom už nemůžu.
Beru tetu za kardiologem.
Tak zavolej, až se vrátíte, dobře?
- Ne. Vernone! - Miluju tě.
Moc se omlouvám. Myslela jsem, že to ví.
Nikdy bych jí nic neřekla, kdybych to věděla.
No, Lilly jí to chtěla říct osobně.
Teď se cítím hrozně. Jak to jenom napravím?
Neudělala jsi to schválně. Netrap se tím.
Nějak to vyřeším.
Díky za pochopení.
Jsi moc hodný
a jsem ráda, že jsme zůstali přáteli.
Já taky.
Ten soudce se mnou vyběhl.
Co teď budu dělat?
Něco vymyslíme.
Tenhle dům si s pojištěním a účty za energie nebudu moct dovolit.
Pojď se napít, někde na světě už je večer.
No chápeš toho soudce?
Ani trochu.
Všechno se vyřeší.
To se ti snadno řekne, když máš práci.
Promiň, to znělo hnusně.
Ne, to je v pohodě.
Já jen, že když jsem otěhotněla poprvé, dal mi Bill na výběr.
Buď jsme si mohli najmout chůvu, nebo jsem mohla být máma na plný úvazek.
A když teď chce rozvod,
doplácím na to, že jsem si vybrala svoje děti.
To má být fér?
Není to fér. Ani trochu.
Co mám říct dětem? Tohle je jejich domov.
Budeš muset být silná.
Ale jak?
Miluju to tu stejně jako oni.
Já vím, ale na domě nezáleží.
Jde o to, co je v něm. Hlavní je, že máte jeden druhého.
Nemyslíš?
Jo, máš pravdu.
Já jen…
Cítím se jako nula.
Nejsi nula.
Jsi úžasná máma s velkým srdcem.
Která nemá tušení, co dělá.
Většina lidí nemá tušení, co dělá.
- S Jackem jsme se včera rozešli. - Co se stalo?
To, že chci dítě, na něj bylo moc.
Však on změní názor.
To si nemyslím, byl z toho opravdu špatný.
A jak to snášíš?
Zlomil mi srdce.
Věděla jsem, že ho tím možná odeženu.
A taky že jo.
Víš…
že k tomu dítěti nepotřebuješ Jacka?
Na to začínat od znova s někým jiným nemám sílu.
- Chci být s Jackem. - Tak jsem to nemyslela.
Myslela jsem Marka. Zbývají vám ještě dvě embrya, ne?
Jo.
Tak je použij.
S těmi jsme chtěli založit rodinu s Markem.
Pořád máš šanci.
Sama se o dítě postarat nedokážu.
Nebyla bys na to sama.
Můžeš se nastěhovat sem. Budeme si pomáhat.
Děti by z bratránka nebo sestřenky byly nadšené.
Co když mi ho to dítě bude připomínat a začne mi zase chybět?
A co když mu tím dáš šanci na druhý život?
DR. BENSONOVÁ, PLODNOST
Ahoj, Lizzie.
Čau! Connie říkala, že potřebuješ pomoc?
Jo. Díky, že jsi přišla.
Onemocněla mi jedna číšnice
a Ricky je mimo město, ale to už asi víš.
Jo.
Co bys řekla na sto babek?
- Měla to být laskavost. - Žádný takový.
Díky.
Takže co má být tohle?
Otevřený bufet v texaském stylu.
Super.
Vevnitř budeš brát objednávky na pití. Pojď za mnou.
Jenom hlídej, aby teplota v udírně byla zhruba na 100 stupních.
Když začne klesat,
vezmi pár třísek…
a hezky je takhle rozhoď do ohně.
Víš, že jsem s udírnou nikdy nedělala, že jo?
Vůbec nic to není.
Jen by sis měla svázat vlasy.
- Tak jsem o ně přišel já. - Fakt?
Dělám si srandu.
Moc vtipný.
Takže Brady se ti přiznal, že byl tu noc u tebe v baru?
Jo, ale až potom, co jsem si na to vzpomněl.
Ještě něco?
Měl na sobě černou mikinu s kapucí.
O něčem jsme se hádali.
Vybavuješ si nějakou pistoli?
Ne.
To je všechno.
Dobře, to je dobrý začátek.
Takže co teď?
Snažím se získat povolení k prohlídce Bradyho domu.
Tohle by mělo stačit.
Tak jo. Když si vzpomenu ještě na něco, dám vědět.
Jasně.
Můžu se zeptat na něco, co se netýká případu?
Jo, jasně.
Nevím, jestli se to hodí.
Týká se to Brie.
Co s ní?
- Můžu ji někam pozvat? - Nemáš náhodou snoubenku?
No, ten vztah na dálku jí nevyhovoval, takže…
Já ti říkal, že tu kvůli mě nemusíš zůstávat, kámo.
Bylo to tak nejlepší.
Prostě nebyla ta pravá.
Proč myslíš?
Protože se na mě nikdy nedívala tak jako Mel na tebe.
Jízda na koni mi strašně chyběla.
Poslední dobou si často říkám,
že jsem neměla odcházet.
Odkud?
- Z domova. - Proč myslíš?
Kdybych nešla do San Francisca, ale někam do Humboldtu,
mohla jsem s tebou a tátou trávit víc času.
Když ses rozhodla pro San Francisco, byli jsme na tebe moc pyšní.
Tvůj táta se chlubil, komu mohl,
že je z tebe holka z velkoměsta.
Měla jsem ti přijet pomoct s farmou, když umřel.
Nikdy jsem nechtěla, aby ses vzdávala svého života. A pořád to platí.
Mohla jsem udělat víc.
Poslyš, za to, že adoptuješ Chloe, jsem ti moc vděčná.
To je samozřejmost, je to moje sestra.
To sice jo, ale bereš na sebe velkou zodpovědnost, i když nemusíš.
Takže doufám, že až tu nebudu…
- Takhle nemluv. - Nech mě domluvit, prosím.
Jen chci, abys věděla, že až umřu,
nemusíš tu zůstávat
jen proto, aby Chloe vyrůstala na farmě, dobře?
Chci, abys žila,
kdekoliv budeš šťastná.
Tak jo.
Pojď, kamaráde.
Ahoj.
Máš pět minut.
Nepostřelil jsem ho.
Prý děláš dealera.
Je to pravda?
Já…
věděl, že ta tráva nebyla legální,
ale o tom fentanylu jsem se dozvěděl až později.
Chtěl jsem jen vydělat prachy a vypadnout odsud.
Takže když jde jenom o prachy, je to v pohodě?
Já vím.
Podělal jsem to,
ale Jacka jsem nepostřelil.
Nelžu ti.
Byl jsem za ním.
Tu noc u něj v baru.
Pohádali jsme se a pak jsem odešel.
To jsem ho viděl naposledy.
- Proč jsi to neřekl Mikeovi? - Nevěřil by mi.
Proč ne?
S Jackem a Mikem máme nevyřízený účty ještě z Iráku.
Tak běž za šerifem.
Mám záznam.
Po posledním nasazení jsem začal hodně pít,
porval jsem se v baru a zatkli mě.
Odseděl jsem si rok, protože jsem měl nabitou zbraň.
Říkáš to, jako by to byla maličkost.
Ten trest jsem si plně zasloužil.
Mohl jsem někoho zabít.
Nikoho jsem ale nezastřelil.
A s těma drogama jsem už skončil.
Ta dřevařská firma je legální.
Brie…
vím, že jsem udělal spoustu špatných rozhodnutí…
ale za tohle já nemůžu.
Hej.
Věříš mi to?
Jo.
Věřím tomu, že si to myslíš.
V práci jsem ale zjistila, že si člověk dokáže ospravedlnit
i ty nejhorší činy.
Haló!
Cože?
Obě si zamluvily hlídání a já je prostě nedokázala odmítnout.
Taro!
No tak, běž se bavit. Já pohlídám Chloe.
Zbožňuju tě.
Já tebe taky.
Tak jdeme.
Holky!
Máme s sebou pletení.
- Mám vás ráda. Díky. - Proto jsme tu.
- Díky, že jste přišly. - Děkuju.
- Dáš si čaj? - Jo.
Tady Ricky. Nechte mi vzkaz.
Dneska vás budeme zkoušet z matiky, pochopení textu
a technických dovedností.
Vaše výsledky rozhodnou o tom,
jestli máte na to narukovat do té nejlepší armády na světě.
Na dokončení zkoušky máte tři hodiny a 45 minut.
Jakmile začneme,
nesmíte odejít z místnosti.
Hodně štěstí.
Můžete začít.
Centrum asistované reprodukce. Přejete si?
Chceš s tím pomoct?
Já to zvládnu.
Proč si nezajdeš do salonu?
Protože už mám moc citlivé nohy.
- Nechci, aby se jich někdo dotýkal. - Pomůžu ti.
Zkusím to bez dotýkání.
Ty se vyznáš v pedikúře, jo?
- Vím, jak se zachází se štětcem. - Jo? Tohle je trochu jiná barva.
Dobře.
To je hodně laku. Musíš to trochu otřít o lahvičku, než…
Paní.
Prosím vás, tady se tvoří umění.
Jen na nic nekápni. Z koberce by to nepustilo.
- Můžeš… - Je úplně nový.
Promiň.
Teď jsi mě znervóznila.
To se ti celkem povedlo.
Pane jo.
Děkuju.
Nemáš za co.
Vidíš? Stačí jen trochu věřit a všechno dobře dopadne.
Slečno Monroeová?
Můžete za paní doktorkou.
Jsem v důchodu. Neměla bych být takhle unavená.
Podle výsledků krve ti chybí vitamin D.
To nejspíš může za tu tvoji únavu a bolesti svalů.
To se mi ulevilo.
Předepíšu ti doplněk stravy s vitaminem D3.
A za 30 dní zkontrolujeme, jestli to zabírá.
To zní dobře.
Poslyš…
Jaké je to v důchodu?
No, člověk se musí přizpůsobit.
Hope.
Vyřiď jí, že ji pozdravuju. Pak zavolám ohledně té další kontroly.
Děkuju.
- Ahoj. - Tak co mi tajíš?
No tak, zpomal trochu. To mě ani nepozdravíš?
Ahoj, Vernone. Co mi tajíš?
Zaprvé tě pozdravuje Kathleen.
A jak dopadla teta Nancy?
Kathleen pozdravuj i ode mě a kardiolog říkal,
že má Nancy srdce jako padesátnice.
Takže mi celou cestu domů nedala pokoj s tím mým infarktem.
Co je s tou Lilly?
Teď je úplně v pořádku,
ale až se uvidíte osobně, chtěla by ti něco říct.
Do příštího týdne, až se vrátíš, to klidně počká.
Víš, jak mě teď štveš, Vernone? Proč mi to prostě neřekneš?
Protože mě o to Lilly požádala.
Hope, trpělivost se mezi ctnosti řadí z určitého důvodu.
Hezky to tam s Nancy doklepej.
Za Lilly můžeš zajet, až budeš doma.
Co to bylo?
Nancy na mě nepočkala s uklízením nádobí.
Radši půjdu, abych nemusela pít z kelímků.
- Ale ještě jsme neskončili. - Ne, já myslím, že…
Nechce nám prozradit, kolik jí je.
Kde jsi byla, Connie?
Pomáhala jsem Kazateli.
Vážně zvládneš takovouhle návštěvu?
Jasně! Posaď se.
Aha, dobře. Tak co jsem zmeškala?
No, Muriel nám zrovna říkala, jak se jednou snažila svést Bucka.
Co prosím?
Tak jo.
Bylo to už strašně dávno, když jsem tu byla nová
a narazila na něj u Jacka.
Jak jsem měla vědět, že je ženatý?
- Nosil snubní prsten. - Nejsem žádná detektivka.
- Nemůžu uvěřit, že mi o tom neřekl. - Určitě si myslel, že je jen přátelská.
Mě Buck vždycky strašně rajcoval.
- Lydie? - Co je? Je to pravda.
Pořádný klobouk a kovbojský boty mě vždycky dostanou do kolen.
Kdo by to byl řekl?
Pane jo. Jsem moc vděčná, že jste si na mě všechny udělaly čas.
Měla jsem krásný život.
Máš krásný život.
Měla jsem vážně štěstí.
Měla jsem milujícího manžela,
krásné zdravé děti,
věrné přátele
a to štěstí žít na jednom z nejkrásnějších míst na světě.
Lituju jen toho, že tu nechám Taru a Chloe.
Lilly.
Až tu nebudu a ať už budou žít kdekoliv,
chci, abyste se mi o ně postaraly, protože Tara si o pomoc neřekne.
A budete o nás Chloe vyprávět?
A pořád jí připomínat, jak moc ji její máma měla ráda?
- Prosím. - Zlatíčko.
Mám vás všechny tak ráda.
My tebe taky.
Díky, že jste moje kamarádky.
To grilování byl skvělý nápad, kámo.
Budeme mít trojnásobné tržby.
Jo, jsem rád, že to vyšlo.
Když už o tom mluvíme,
měli bychom probrat to spolumajitelství.
Určitě? Nechci tě do toho nijak tlačit.
Netlačíš. Přiznávám, že když jsi to nadnesl poprvé,
nedokázal jsem tě pochopit.
Bez urážky, ale to děláš často. Nejen se mnou.
Jo. Mrzí mě to.
V pohodě.
Tak jestli máš pořád zájem,
měl bys jen vědět, že bar nevydělává pořád stejně,
takže některé měsíce vyděláš míň než teď.
Pokud ti to nevadí, ber to jako oficiální nabídku.
Ty jo.
Představoval jsem si to jinak.
Chtěl bych si to ještě promyslet, jestli ti to nevadí.
Jasně, jak dlouho jen budeš chtít.
Dobře.
- Ahoj. - Ahojky.
Určitě tu nemůžeš zůstat?
Chtěla bych, ale doktorovi jsem slíbila, že zítra budu zpátky.
Dobře. Můžeme za tebou někdy zajet s dětma.
- To by bylo super. - Tak jo.
Takže uvažuješ o tom, že se nastěhuješ k nám?
Přemýšlím o tom.
Nechci znít nijak sobecky, ale byla bych tu s tebou moc šťastná.
Já vím. Musím ale nechat vypršet smlouvu.
Jasně, v pohodě.
Moc ti děkuju, že jsi přijela.
Zlato.
Bez tebe bych to nezvládla.
Zlatíčko.
Já jen…
- Promiň, nemůžu si pomoct. - To nic.
Jenom prosím tě nebreč,
protože pak rozbrečíš i mě.
A to by nebylo dobrý, nemám na sobě voděodolnou řasenku.
Nevím, co si teď počnu.
Nedokážu být sama.
Nejsi sama, máš mě.
Ty jsi ale daleko.
Já vím, ale stačí jen zavolat
a já hned naskočím na letadlo, dobře?
Tak jo.
Mám tě ráda.
Už teď mi chybíš.
- Je tu celkem mrtvo, co? - Všichni přišli dřív na to grilování.
Kazatel jel pro Christophera, takže to taky zabalím.
- Kopnu to do sebe. - Nespěchej.
Ale, ale.
Kohopak to tu máme?
Detektiv Mike Valenzuela.
Brady, jsi opilý. Běž domů.
Musíš si o sobě dost myslet, co?
Nevím, o čem to mluvíš.
Zase jednou je ze mě padouch a ty jsi za hrdinu.
Když to říkáš, asi to tak bude.
O to tu jde.
Ono to tak není.
Já jsem si svoje zločiny odpykal.
Můžeš říct to samý?
S tímhle nezačínej.
Pročpak ne, Mikeu?
Bojíš se, že se provalí, že nejsi zase takovej hrdina?
Víš co? To ty jsi tady zločinec, ne já.
Vím, co jsi udělal v Iráku.
I ty máš ruce od krve. Stejně jako my ostatní.
Hej!
No tak!
- Vypadni! - Nesahej na mě!
Vypadni odsud!
Co to mělo být?
Celej Brady. Nikdy za nic nemůže.
Doufám, že ho zabásnou a zahoděj klíč.
Je nádherný.
A obrovský.
Díky.
Zlato. Promiňte, že ruším. Můžu vám ji ukrást?
Charmaine, tohle je Thomas Blair. Jeden z největších developerů v okrese.
Páni!
A Thomasi, tohle je moje snoubenka Charmaine.
Rád vás konečně poznávám.
Taky vás ráda poznávám.
Budeš jí dělat společnost? Musím ještě oběhnout pár lidí.
Dobře.
Prý z nás budou sousedi.
Co prosím?
Prý se stěhujete do Eureky.
Vážně? Omluvte mě…
My se stěhujeme do Eureky?
Omluvte nás.
Mohla by ses ztišit, prosím?
Dohodli jsme se, že budeme bydlet v Clear River.
- V Eurece mám dvakrát větší dům. - Celý můj život je v Clear River.
Moji přátelé, salon…
No a? Najdeš si nové přátele a seženem ti jiný salon,
pokud budeš chtít pracovat.
Já jen nechápu, proč sis to rozmyslel.
Něco mi říká, že nám Jack bude chtít komplikovat život.
A v Eurece se na nás jen tak nedostane.
On se těch dvojčat nevzdá jen proto, že se přestěhujeme do Eureky.
Ze začátku možná ne,
ale když mu naházíme pár klacků pod nohy, nakonec ho to přestane bavit.
A pak si budeme moct naše děti
vychovat tak, jak uznáme za vhodné my.
Dobře?
Miluju tě.
- Musím se jít družit. Vrátím se. - Dobře.
Ahoj, Charmaine.
No…
To máme 120 na 70. Vedeš si vážně skvěle.
- Jak vám to klape s Mel? - Nic moc.
- Co se stalo? - Rozešel jsem se s ní.
Chce vlastní dítě a já nevím, jestli jí to dokážu dopřát.
Vždyť ji miluješ.
Jasně, že miluju.
Víš co?
Na nevyžádané rady je tu obvykle expertka Hope, ale…
u tebe udělám výjimku.
Mel je soběstačná, cílevědomá
a extrémně schopná ženská…
který má pod vší tou hroší kůží
opravdu velké srdce.
Není to žádná křehotinka.
V životě si prožila svoje.
A pokud jsi k ní byl upřímný…
Byl.
Ví úplně přesně, do čeho jde.
Pokud by věděla, že to nezvládne, nešla by do toho.
Možná máš pocit, že ji musíš chránit,
ale to ona nepotřebuje.
To ona nechce.
Byla by to podle mě tragédie, kdyby sis měl prožít osamělý život,
protože jsi špatně odhadl…
ženu, kterou miluješ.
Nevybavuju si, že bys ses kdy takhle rozpovídal.
Nikdy.
Umím se rozpovídat…
když je to potřeba.
Dále!
Connie mě pustila dovnitř. Ani mi nedala nijak zabrat,
což je divný.
Tak co jsi dneska dělal?
Trávil jsem den s babičkou.
To zní hezky. Byli jste někde?
Zajeli jsme do Clear River a jenom se tak procházeli.
Zkoušela jsem ti volat.
Chcípnul mi mobil.
A co jsi dneska dělala ty?
No…
Třikrát jsem si myla vlasy.
A víš, proč jsem si je musela mýt?
Ne?
Protože jsem za tebe musela vzít směnu a smrděly mi kouřem a hovězím.
Vzala jsi za mě směnu?
Kazatel říkal, že jsi jel za kámošem, a zeptal se Connie, jestli nemám čas.
Můžu se zeptat…
komu z nás jsi lhal?
Já…
To jsem si myslela.
Běž.
Odejdi.
- Tady máš. - Děkuju, drahoušku.
Nemáš za co.
Jak dlouho už Chloe spí?
- Přes hodinu. - Páni.
Úplně ji utahaly.
To teda.
Jdu tam.
- Doktore! - Zdravím!
Promiň, že jsem nedal vědět.
To nic, vždycky jsi tu vítán.
Dáte si kafe?
To víš, že si dám. Černé, prosím.
- Díky. - Jasně, hned to bude.
Tak co říkala Hope?
Jak víš, že jsem tu kvůli ní?
Protože mi už poslala asi šest zpráv, abych se jí ozvala.
A ozvala ses jí?
Ještě ne.
Zmerčila, že s tebou není něco v pořádku.
- Ví o té rakovině? - Ne, ale ví, že se něco děje.
Povedlo se mi to ututlat,
ale až příští týden vykročí z letadla,
nejspíš hned zamíří sem a začne se vyptávat.
Tak se na to připrav.
A taky tě chci ujistit, že jsem jí nic neřekl.
Jo, díky.
Snažím se zjistit, jak jí to mám říct, a dohání mě to k šílenství.
Když jí zavolám,
se vším sekne a hned se vrátí domů.
A když budu čekat,
mám strach, že na mě pak bude naštvaná.
No a co, že bude naštvaná?
Jak to můžeš říct?
Lilly.
- Lilly. - Co je?
Ty jsi tady nemocná.
Nemusíš nikomu nahlašovat svůj zdravotní stav.
Nesmíš se vyčerpávat tím, že se budeš zabývat názory ostatních lidí.
Ona není jen tak někdo. Je to moje nejlepší kámoška.
A přesně proto to pochopí.
Má tě ráda a chce pro tebe to nejlepší.
Byla na mě tak hodná.
Jo.
Můžu to s ní nakousnout, jestli chceš.
- Popřemýšlím o tom. - Dobře.
Děkuju.
Heleme se!
Tady to je.
Díky, kopnu to do sebe a přestanu vás otravovat.
Ne ne, žádný takový. Zůstaneš u nás na večeři.
- Nechci být na obtíž. - Ne, trváme na tom.
Tak já si teda nechám říct.
Tak jo, rozhodnuto.
Já si jdu dát krátkého šlofíka.
Nechceš si to kafe vzít na verandu?
- Je tam skvělý výhled. - To zní skvěle.
Voní to úžasně.
Zdá se mi to, nebo vypadá líp?
Vypadá dobře.
Taky si to myslím.
Víte, pořád se modlím za zázrak a možná to zabírá.
Jo.
Ahoj.
- Co tu chceš? - Musel jsem…
Musíme si promluvit.
Není o čem.
Mel.
Dáš mi, prosím…
Vyslechni mě a když se ti to nebude líbit, odejdu.
Dobře. Fajn.
Podcenil jsem tě.
Myslel jsem, že tě tím rozchodem ochráním před spoustou bolesti.
Říkala jsem, že nepotřebuju ochraňovat.
Já vím, teď už to chápu.
Měl jsem ti víc důvěřovat.
Bylo toho na mě moc.
Nechal jsem se ovládnout strachem.
Neměl jsem právo za tebe rozhodovat.
Neměl jsem to ukončovat.
Co po mně chceš?
Chci tě zpátky.
Ne, Jacku.
To ne.
Udělal jsi to z nějakého důvodu. Budeš se soudit o dvojčata a…
Na to zapomeň!
Jednal jsem ze strachu, ale takový já nejsem.
Jo, ale všechno teď bude už jenom těžší, Jacku.
Jak budeš reagovat potom?
Za některé věci stojí za to bojovat.
Chápeš? Takový já jsem.
A ty, Mel Monroeová, jsi láska mého života.
Jacku.
Vím, že mě taky miluješ.
Přísahám, že se do konce života budu rvát za to, abys byla šťastná.
Opustil jsi mě, Jacku.
Ne, Mel, prosím. Poslyš…
Moc tě prosím.
Zvoral jsem to.
Udělal jsem obrovskou chybu, ale moc tě prosím.
Dej mi ještě šanci.
Já…
Jestli to uděláš, slibuju,
že tě už nikdy v životě neopustím.
Přísahám.
To voní dobře.
Promiňte, že se večeře tak zpozdila. Ty placky se dělaly trochu dýl.
To nic. Můžu nějak pomoct?
Jo, mohl byste prostřít? Skočím probudit mámu.
Příbory jsou ve vrchním šuplíku.
- Jasně. - Díky.
Mami, večeře je hotová.
Hej.
Vstávej.
Mami.
Hej.
Mami?
Hej!
Doktore!
Ona se neprobouzí!
Panebože.
Musíme zavolat sanitku.
Zlatíčko.
- Rychle! - Už je pozdě.
Ne!
Mami!
Hej!
Mami, já tě potřebuju.
Ne!
Prosím…
otevři oči.
Je studená.
Zastavil se jí krevní oběh.
Ne!
Já to nechápu.
Moc si celý den užívala.
Já vím.
Je mi to moc líto.
Měla tu se mnou být dýl.
Já vím.
Myslela jsem, že…
máme víc času.
Ne.
Mami.
PODLE KNIH OD ROBYN CARR
Překlad titulků: Eliška K. Vítová