EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Så där ja. -Tacka Herren. Hem ljuva hem.
-För jösse namn, vad har du i den här? -Jag sa att jag kan bära min egen väska.
Tack för att du följde mig hem. Nu kan du återgå till ditt.
-Hope? -Doktorn har släppt mig. Gör det du med.
Jag tror fortfarande att det var matsmältningen.
-EKG:t och blodproverna håller inte med. -Det är skräpvetenskap.
Hope, du hade en hjärtinfarkt för tre dagar sen.
Har det sjunkit in ännu, det skulle behövas.
Den var liten, men du måste göra vissa livsstilsförändringar.
Hjälp mig.
Jag avskyr att hålla med Hollywoodsköterskan, men hon har rätt.
Du får ta det lugnt tills vi fått resultatet av stresstestet.
När vi fått grönt ljus...
Jag visste inte att vi fick en hjärtinfarkt.
Du verkar få din energi från stress och koffein.
Ursäkta, men hur tror du att jag sköter den här stan?
Jag får inte många raster i alla fall.
Då motionerar du inte nog mycket.
Hon gymnastiserar läpparna hela dagarna.
Och...
...trappan är väldigt brant.
Det skulle kännas bättre om du höll dig här nere ett par dagar.
Nåt mer?
Du måste börja äta hjärtvänlig mat.
Ingen alkohol. Mindre stress.
Mel, raring, det är jättefina idéer.
Superbra för nån annan, för jag förändrar inte ett skvatt.
Okej. Hope...
Om du vill fortsätta leva så måste du anpassa dig.
Det var du som ville ha henne tillbaka.
Ska du lämna den där?
Leverans!
Hej.
Åh, hej.
-Jag ville titta till Hope. -Visst.
Jack, vad har du med dig?
En välkommen hem-present.
Var är mitt bacon och ägg med ostpotatis?
O nej. Mel gav Preacher en lista på lågkolesterolmat.
-Vad fan är det här? -Sojabaserad paj.
-Vad? -Jag behöver ved.
-Ska jag hämta den? -Gud, nej.
Okej, jag köpte en kyckling till middag och lite wokgrönsaker.
-Och jag tar den här. -Bra.
Jag ska titta i kylskåpet och kasta sånt som inte ingår i din nya kost.
Rör inte min Velveeta. Ost är nyttigt.
-Vad är det med er två? -Inget.
När träffade du Mel senast?
Jag vet inte.
Vi sågs inte på sjukhuset,
så det var nog kvällen då vi kom från Lilly.
Vi var i baren, Charmaine kom.
Låt mig gissa.
Mel visste inte om din vän innan de träffades?
-Nej, jag antar det. -Himmel, män kan vara såna idioter.
-Hur var jag en idiot? -Jag har inte tid att förklara.
Mel?
Goda nyheter. Jag har sett ljuset.
Jag är redo att lyda din fascistregim.
-Vad hände på två minuter? -Du måste lära dig att acceptera ett ja,
men... jag har några egna krav.
-Okej. -Madrassen här nere är gammal som gatan.
Fjädrarna sticker i ryggen. Jag behöver madrassen där uppifrån.
-Det ordnar jag. -Den väger ett ton.
-Jag och Jack kan bära ner den. -Vernon, låt ungdomarna göra det.
-Jag kan minsann få ner en madrass. -Då så. Jack och Mel tar madrassen.
Du kan hjälpa mig med köket. I köket.
-Behöver du inte jobba? -Inte just nu.
Du behöver inte stanna bara för att du är ledig.
Jag hjälper gärna till.
Jag var...
...hos Lilly häromdagen. Jag missade dig.
Ja. Det går bra för henne.
Det underlättar att hela stan bidrar.
Du, den där kvällen när vi kom från Lilly, när vi kom till stan.
Din flickvän var trevlig. Det var kul att träffa henne.
Va?
Jag ser inte Charmaine som min flickvän. Det är inget allvarligt.
-Hon presenterade sig som din flickvän. -Ja. Det är så hon pratar.
Fint.
Men ni dejtar.
Jag skulle inte säga "dejtar".
Vad skulle du säga?
-Här. Låt mig... -Det går bra.
Jag kan hjälpa till.
Vi träffas då och då.
-Den kommer att fastna. -Jag har gjort det här förut.
Om den kom in genom dörren, kan den komma ut också.
Jag vill inte säga "vad var det jag sa".
Det går bra. Du behöver inte...
Visst, varsågod.
Du ser det bara ur ditt perspektiv.
-Nej, den sitter fast. -Jag menar Charmaine.
Jag och Charmaine är överens. Vi vill inte binda oss.
-Va? -Inget.
-Det låter inte som inget. -Tja, Charmaine verkade inte så obunden.
Det är hon. Tro mig.
-Varför säger du det? -Hon sa det.
-När? -När vi träffades.
-Och när var det? -För ett par år sen, tror jag.
Wow.
Jäklar.
Jag är på min sida om du behöver mig.
Du kan gå ner.
-Jag grejar det. -Uppenbarligen.
-Vi måste se över dina nya mediciner. -Nej tack.
-Du måste ta det på allvar. -Det gör jag.
Två gånger om dagen. En gång om dagen. Varannan dag.
Jag vet vad du har gått igenom. Det är otäckt.
Förbaskat!
-Mel kastade allt gott. -Hon försöker hjälpa. Det gör vi alla.
Det var ett riktigt skrämskott. Det är normalt att känna sig i obalans.
-Jag går igenom soporna när hon har åkt. -Hope! Nu räcker det.
Det är en väckarklocka.
Du måste göra förändringar nu, innan det är försent.
Vernon, jag har alltid levt på mina egna villkor.
-Inget du säger förändrar det. -Ingen sa att det är enkelt.
-Men du måste ta hand om dig själv. -Vadan denna nya omtanke?
Den är inte ny. Det är omtanke. Ja, jag är oroad. Över alla patienter.
Jag är inte din patient.
Nej, men jag är läkare med en livstids erfarenhet.
Och du är briljant när du inte låter ditt ego och din envishet komma i vägen.
Det är stora ord.
Emellertid...
...som make, Vernon,
hade du kunnat vara bättre.
Vad betyder det?
-Skilsmässopapper? -Jag ordnade dem när du flyttade.
Vill du skiljas?
Det är dags. För länge sen.
Varför? Varför gör du det nu?
När jag låg på sjukhuset hade jag tid att tänka på mitt liv, och...
...hur jag vill leva resten av det.
De här pappren är 20 år gamla.
Det är dags att göra upp.
-Är du allvarlig? -Som en hjärtinfarkt.
Ett felsteg för 20 år sen.
Hope...
...inser du att...
...om jag skriver på...
-...så är det över. -Vi har levt isär i årtionden.
Vi bor inte ihop, men jag har alltid ställt upp för dig.
-Alltid. -Lägg inte skulden på mig.
Det var du som knäckte oss.
Avsluta det du påbörjade.
Är du kvar?
Japp.
Vill du försöka igen?
Ja...
...jag har inget val.
Jag menar tillsammans.
Mel, allvarligt talat?
Känner vi nån som inte står på listan?
Ju fler desto bättre.
Mel...
Det är för mycket.
-Du vet att jag älskar att planera fester. -Ja.
-Får jag vara ärlig? -Alltid.
-Jag behöver inte en till babyshower. -Va? Sen när?
Det är mitt tredje barn. Jag behöver inget.
Det är en anledning att fira, så vi borde fira.
Ja.
Mark tycker inte om att du ordnar festen.
Då kryssar vi "nej" på Mark, han har ändå jour.
Ni har just förlorat ett barn.
Titta inte på mig så där.
-Hur tittar jag? -Medömkande.
Jag förstår bara inte varför du vill göra det.
För att det är normalt.
Det är normalt att du får barn.
Det är normalt att jag planerar din babyshower.
Jag vill att det ska vara normalt. Fattar du det?
Jag vill ha nåt att glädjas åt.
Jag vet, men det funkar inte att tvinga sig att vara glad.
Okej?
-Låt mig hjälpa dig. -Jag behöver ingen hjälp.
Hur går det?
Ska jag gå?
-Nej. -Okej.
Då bär vi ner det här åbäket.
Nu stilar du.
-Ta tag i den änden. -Jag har den.
Vänta.
-Va? -Jag måste ta nytt grepp.
-Okej. -Ja.
Är den för tung?
-Jag bär hela vikten på min sida. -Åh. Okej.
Behöver du en paus så byter jag gärna plats med dig.
Det här var en dålig idé. Vänta lite. Okej.
Jag vet. Och jag vet hur...
Kul att se er samarbeta.
Vi ställer den här. Vi byter ut den andra madrassen.
-Vart tog Doc vägen? -Han behövde åka.
Han flydde.
Jag mådde ungefär som du gör nu.
Det är ändå lågt...
Hope,
om den här madrassen inte är bra,
-så kan vi föra bort den. -Våga inte.
Jag har en obekväm gästsäng så att folk inte stannar länge.
Det är helt rimligt.
-Du knuffar, jag drar. -Okej.
-Redo? -Japp.
En dag inser du att du måste ge och ta.
-Jisses. -Åh!
Attans. Här.
-Gick det bra? -Jag fick kramp. Herregud.
-Händer det ofta? -Nej, bara ibland.
Aj.
Jag måste sitta ner.
-Okej. -Jag tror jag har nåt.
Mel, jag mår...
-Strax tillbaka. -Jag behöver inte...
Ligg lågt, sir. Ni har förlorat mycket blod.
Vi måste bort härifrån.
Vi måste bort, Jack.
-Gå! -Vänta!
Här har du.
Jag ska ta en handduk.
Det är en smärtstillande salva. Den lindrar inflammationen.
Har du... den i väskan?
-Är det konstigt? -Lite.
-Jag är sjuksköterska. -Men ändå.
-Jag kan hjälpa. -Nej, jag fixar det, tror jag.
-Vet du vad? Du vinner. -Okej.
-Jag visste inte att vi tävlade. -Jag är en tävlingsmänniska.
-Var är det? -Nere till vänster.
Vad hände här?
Irak.
-Tack. -Ingen orsak.
Och två chokladgräddbakelser. Min diet börjar inte förrän i morgon.
-Connie, du är perfekt som du är. -Jag vet att du ljuger, men det kvittar.
Tänk att ingen trevlig kvinna har fångat dig.
Nåt mer?
Lägg i sex snickerdoodle och sex chocolate chip
till flickorna i syjuntan.
Ni har säkert hört om Lilly.
Få barn vid hennes ålder och överge det.
Man tror att man känner nån, och så gör de på det viset.
Jag tycker att Lilly är modig. Hon försökte göra rätt.
Jag tycker inte att det är rätt att lämna barnet vid nåns dörr.
Jag tycker inte att vi ska döma Lilly eller hennes handlingar.
Jag hörde att Hope var så stressad att det orsakade hjärtinfarkten.
-Vem sa det? -Jag ska inte nämna namn,
men min systerdotter fixade håret i Clear River
och hörde det av en dam som är kund hos Charmaine
som förstås hört det av Jack,
att Hope var uppjagad över bebisen.
-Det blir 19,80, Connie. -Tack.
Det här är till din rara pojke. Stackarn, som inte har en pappa.
Sköt om er.
Hon menar väl.
Gör hon?
Jag är inte död än. Tack.
-Hallå. -Jag gjorde en kycklinggryta.
-Med gräddscones? -Vad annars?
Jag gömmer den nånstans.
Preacher sa att Jack kan vara här?
-Han är där uppe. -Jaså?
Han propsade på att flytta några möbler.
Mamma sa att man har en bra man när han hjälper till utan...
...att man ber om det.
Jag går nog upp och säger att jag är här.
Han väntar mig inte, så jag kan...
Hej.
-Åh, hej. -Hej.
-Vad gör du här? -Jag...
Hej, Charmaine.
Nämnde jag inte att Mel också är här?
Jag ska lägga på de här.
Hej. Var är min lärling?
Christopher har två mattekapitel att göra innan middag.
Åh. Har du tänkt sätta honom i skolan?
Virgin River Elementary ska visst vara bra,
med tanke på att vi bor i obygden.
-Han är begåvad. -Ja, det är han.
Jag menar att jag är rädd att han ska bli uttråkad
av ett vanligt schema.
-Ja. -Lägg av.
Hallå!
Är allt bra?
Ja. De avreagerar sig bara.
-Vad blir jag skyldig? -Vet du vad...
...jag bjuder.
Du kan inte göra så...
...men tack.
-Vi ses. -Ja.
Paige.
Jag...
...vill betala... vår beställning.
Tack.
Jag uppskattar det verkligen. Vi ses senare.
Oj. Ursäkta.
-Herregud, förlåt. -Ingen fara.
Ingen fa... Herregud.
Michelle?
-Jag har inte sett dig sen college. -Du misstar dig. Jag heter Paige.
Du ser ut precis som nån jag gick på BU med.
Inte jag, då. Jag har inte gått på college.
Åh, jag ber om ursäkt. Det är otroligt vad du liknar Michelle.
-Ingen fara. -Ja.
-Ha det bra. -Okej.
Vänta. Du kanske kan hjälpa mig. Jag är vilse.
Min man är vilse. Han vägrar fråga om vägen.
-Hur kommer man tillbaka till väg 36? -Jag tar det.
Gå ut. Sväng till vänster. Ta höger vid andra stoppskylten.
-Det går inte att missa. -Tack så mycket.
Läskigt.
Det har aldrig hänt förut. Jättekonstigt.
Vi ses.
Jag kunde ha svurit på att du har examen i psykologi.
Jag?
Du tänker nog på nån annan.
Jag började jobba efter high school.
-Nu räcker det. -Försök.
Hallå!
Lugna ner er!
Lägg av.
Upp med er. Bort.
Är det problem här?
Inga problem, Preacher.
Inga problem alls.
Det är så snällt av dig att bjuda in mig på middag.
-Det var jättegott. -Det var smaklöst.
Vad blir det för efterrätt? Gröt?
Lyssna inte. Det var gott.
Tack.
Förlåt för grytan. Jag kände inte till kostreglerna.
Om du varit tyst så hade jag kunnat äta den till frukost.
Jack säger att jag inte kan behålla hemligheter.
Jag är som en öppen bok. Och nu är det bara jag som pratar.
Du då, Mel? Hur är ditt besök i Virgin River?
Det är inget besök. Hon jobbar med Doc.
Mel är sjuksköterska och barnmorska.
Åh.
Så du har nyss flyttat hit.
Ja, från Los Angeles.
Är din make också här?
Nej, han kunde inte resa.
När kommer han?
Vi fyra skulle kunna gå ut och äta nån gång.
Han kommer inte hit.
Varför inte?
Va?
Ingen fara.
Charmaine, alla vill inte prata om sitt privatliv med främlingar.
Förlåt.
Jag menade inget illa, Mel.
Jag är frisör. Jag är van vid att ställa frågor.
Det är min syster, jag måste svara. Ursäkta mig.
-Kan jag låna badrummet? -I korridoren.
Tack.
Har du roligt?
Hej. Hur går det där borta?
Kan du vara tystare, tack?
Jag pratar i telefon. Okej, älskling.
Jag kan bura in hundarna. Varför inte barnen?
Vi vet båda att du skojar.
De var med Bill så att jag kunde handla.
Medan han satt vid datorn blev de sockerstinna.
Var är du? Täckningen verkar dålig.
Jag är hos Hope och äter middag med Jack och hans flickvän.
Killen från baren?
-Du nämnde ingen flickvän. -Jag visste det inte.
Hemlig flickvän alltså?
Jag äter middag med henne. Hon är inte så hemlig.
Ni har tillbringat mycket tid tillsammans.
-Jag antar det. -Och han nämnde aldrig flickvännen?
-Är det inte skumt? -Nej.
Han sa att det inte är seriöst.
Och du vet, han är trevlig mot mig för att jag är ny i stan.
Hon frågade om Mark.
Varför det?
Jag bär fortfarande vigselringen.
Fortfarande?
Det kanske hjälper att prata om det. Jag vet inte.
Det finns inga regler för hur man ska göra.
Nej, Joey. Jag...
Jag måste gå tillbaka till middagen.
-Vi pratar senare. -Okej. Hejdå.
Hejdå.
Är ni på väg?
Ja, jag ska köra Charmaine till Clear River.
En vän släppte av mig här, och Hope vill inte att vi ska diska.
-Är det säkert? -Jag är fullt kapabel.
Säg till om du behöver nåt.
Jag hoppas att vi ses igen.
Ja.
God natt, Jack.
God natt.
-Ska jag inte hjälpa med disken? -Varsågod.
Jag ville bara bli av med Peppiga Penny.
-Hej. -Hej.
Så du gillar inte Charmaine.
Är det så tydligt?
Jag förstår inte varför. Hon verkar väldigt rar.
Rar är inte gott nog för Jack.
Hope, Jack är vuxen. Han vet nog vad han gör.
Är det rart att ställa personliga frågor till nån man inte känner?
Det gjorde inget.
Svarar du alltid i telefon mitt i maten?
Det har hänt saker de senaste åren som...
-...jag inte vill prata om. -Det ante mig.
Jaså?
Det krävs inget geni för att lista ut att en snygg,
duktig sköterska från LA som flyttar ut i ingenting,
möjligen flyr från nåt.
Jag är inte på rymmen, om det är det du undrar.
Vad mig beträffar så är det din ensak.
Tack, jag uppskattar det.
Men får jag ge ett råd?
Vad?
Om du fokuserar på att skydda hjärtat...
...så kan du undvika smärta.
Men det kan också leda till att du lever ett halvt liv.
Vet du vad vi tjejer behöver?
Fred Astaire.
Följ mig, pinglan.
Kom.
Kom nu, filmen börjar.
-Varför den minen? -Jag är uppspelt.
-Är du? -Ja.
Jag ser fram emot att se Die Hard för miljonte gången.
-Die Hard är en klassiker. -Okej.
Din definition av klassiker haltar.
-Välj nåt annat från min lista. -Det är inte min tur.
-Jag gör ett undantag. -Jaså?
Du väljer. Vi har...
...The Big Wedding.
Wedding Crashers. Kungligt bröllop.
Muriel's bröllop. Wedding Singer.
Brudens far. Bridesmaids.
Åh, min personliga favorit.
The Proposal.
Du borde nog titta i den.
Friar du till mig?
Nej, jag vill bara se en Sandra Bullock-film.
Från första stund visste jag att du är en fantastisk kvinna.
Jag ringde faktiskt min mamma och sa:
"Jag har träffat kvinnan som jag vill bli gammal med."
Melinda Janson, om du säger ja så lovar jag,
jag lovar...
...att göra dig lycklig i resten av mitt liv.
Ja! Förlåt.
Ja.
Jag älskar dig.
Kom hit.
Kom, Mel. Du missar öppningsnumret.
Kommer.
Vad gör du?
Du borde inte vara ensam de första nätterna.
-Har du sovit här ute? -Jag ville inte gå in.
-Skrev du på pappren? -Jag kan inte.
Du kan inte övertala mig.
De är 20 år gamla. De behöver skrivas om med nytt datum.
-Jag ska prata med min advokat. -Det kan bli svårt. Din advokat är död.
Åh.
Jag kan hitta nån annan som kan göra det,
om du vill det.
-Forskolin? -Ja. Det stärker hjärtmuskeln.
Du säger ju att örter är humbug.
Jag pratade med din läkare på Grace Valley,
och hon håller med om att det här tillsammans med medicinerna är en bra idé.
-Var köpte du de här? -I Eureka.
Du hatar stan.
Det var den enda butiken som hade Forskolin på lager.
Jag uppskattar besväret, men jag har bestämt mig.
Okej.
Matbudgeten har minskat lite. Jägarna har varit generösa med donationer.
Och så har du klagat på att jag har bjudit på maten.
Baren säljer bra. Inga fler avvikelser.
Bra.
Kan du skicka in Brady?
Brady.
Läget? Åh.
-Jag trodde det var löning på fredag. -Det är det.
Du har jobbat hårt och... jag uppskattar det.
Om du behöver nåt...
...pengar...
...vad som helst...
...fråga bara.
Okej?
Ja.
Tack.
Hej.
-Hej. -Hur var löpturen?
Jättebra.
Förklara hur löpning kan vara jättebra.
Jag brukade springa på ett löpband som visade skogsbilder,
och nu springer jag i en riktig skog.
Jag fattar skogen, men du övertygar mig aldrig om löpningen.
Middagen igår var intressant.
Var den?
Hade Charmaine trevligt?
-Förlåt för alla frågorna. -Du behöver inte be om ursäkt.
Jag kan ta det.
Jag vet. Jag gillar det med dig.
Hur lång tid tar det att köra till Myrtle Farms?
Det är en bit. 64 kilometer bort.
Preacher sa att de har bra ekologiska varor,
så jag tänkte köpa lite till Hope.
-Ska Doc följa med? -Nej, hurså?
Jag vet inte Jag menar...
...det är klurigt att hitta avfarten.
Och med allt regn som varit så kan vägarna vara översvämmade.
Det bästa vore om nån ortsbo kan åka med dig.
Vem kan det tänkas vara?
Företrädesvis nån som är egenföretagare
-och kan ta ledigt på dagen. -Jag känner ingen sån.
-Jag ber grabbarna täcka för mig. -Okej. Jag slutar tidigt.
-Hämta mig om ett par timmar? -Om du insisterar.
Washington Gorge Road, 16 kilometer in.
Hälsa och tacka Bert från mig.
Ingen täckning.
Jag har tydligen inte vildmarksabonnemanget.
Det är lugnt.
Bert är ute på ett annat jobb, men han kommer innan kvällen.
Kvällen.
-Ja. -Är det ett klockslag?
I Virgin River? Ja.
Hur överlever de?
Det är den enda macken med en bärgningsbil på 16 mil.
Stabil affärsidé. Hur kan du inte ha ett reservdäck?
Jag lånade ut det.
Nu skulle du få vara lite mindre generös.
Jag ska jobba på det.
Kom.
Det kan ta tid.
Får jag fråga en sak?
Visst.
Varför vill du så gärna ha det obundet med Charmaine?
-Jag vet inte. -Jodå, det gör du.
Vill du ha sanningen?
Självklart vill jag det.
Min pappa behandlade inte mamma med den respekt som hon förtjänade.
Och du är orolig att du ska göra likadant.
Äpplet faller inte långt från trädet.
Jag har alltid försökt vara annorlunda än min pappa.
Med åldern hör jag mig själv säga nåt eller göra nåt, och inser...
...att han finns här.
Jag har ganska god personkännedom,
och du oroar dig för nåt som aldrig kommer att ske.
Jag vet det...
...för jag ska inte ha ett förhållande med henne.
Du har ett förhållande med henne.
Charmaine är inte nån du har raggat upp i en bar.
Jag har varit tydlig med mina avsikter från början.
Ja, men det kvittar.
Ibland man man inte skilja hjärtat och huvudet åt.
Jag börjar inse det.
Det här är ingen bra idé.
Jag vill inte komma mellan nåt.
-Det gör du inte. -Igår kväll kändes det så.
Jag vill inte att nån ska bli sårad.
Tja...
Jag ringer Bert igen och hör var bärgaren är.
Det stinker.
Jag vet, men det går över.
-Jag vill inte göra det här längre. -Förlåt, men vi måste.
Hur länge?
Tills jag vet att vi är i trygghet.
Jäklar.
Telefonen dog. Funkar din?
Nej.
Härligt. Det blir bara bättre och bättre.
Förlåt att jag gjorde dig upprörd med pratet om Charmaine.
Jag tycker bara att hon förtjänar att veta var hon står.
Hon vet var hon står,
för jag har varit väldigt tydlig ända från början.
Jag ville inte ha ett förhållande.
Jag ville inte ha nåt stadigt.
Och hon förstod. Hon ville inte heller det.
-Jag är inte skurken här. -Det sa jag inte.
Det låter så.
Du råkar inte ha ett reservdäck?
Vad gör ni på den här vägen?
Det är inte din ensak, eller hur?
Vi var bara på väg till en gård i närheten
för att köpa lite saker till en patient.
-Är du läkare? -Jag är specialistsjuksköterska.
Bra. Du måste följa med mig.
-Ursäkta? -Backa.
Och om jag inte gör det?
Undertexter: Lisbeth Pekkari