‫בסדר, הנה.‬
‫בשבילכם.‬ ‫-תודה.‬
‫כלומר… בכנות, אנחנו לא יודעים מה לומר.‬
‫המילה "תודה" לא ממש מעבירה את הרגש.‬
‫ברור שזה נועד לקרות.‬
‫זה התינוק שלכם.‬
‫אני מקווה שזה בסדר שאנחנו שואלים,‬
‫אבל איך הגעתם להחלטה?‬
‫ברור שהיינו צריכים לדבר‬ ‫על הרבה דברים בינינו קודם.‬
‫כבר איבדתי את מרלי פעם אחת‬ ‫כי הייתי אידיוט.‬
‫ופשוט לא יכולתי לאבד אותה שוב.‬
‫פשוט חשבתי שאם אתחייב לתינוק,‬
‫זה יפתור את הבעיות שלנו.‬
‫אבל…‬
‫הוא לא פתרון.‬
‫היינו צריכים לחשוב בכנות‬ ‫אם באמת נוכל לתת לו‬
‫את החיים שמגיעים לו.‬
‫ובכנות, אנחנו לא יכולים.‬
‫אנחנו לא מוכנים.‬
‫יש לי בקשה אחת.‬
‫כן, מה שתרצי.‬
‫אפשר לחזור לתוכנית הלידה המקורית?‬
‫תהיי המיילדת שלי ותיילדי את התינוק?‬ ‫-בהחלט. כן.‬
‫עכשיו, את מבטיחה לנו‬
‫שתחזרי ללימודים?‬
‫אתה כבר נשמע כמו אבא, ג'ק.‬ ‫-כן.‬
‫כן. ברגע שהתינוק ייוולד, נעבור לסקרמנטו.‬
‫אפילו לא חשבתי על העובדה שתעזבו. אני…‬
‫אתם יודעים, כמובן, נשמור על קשר.‬
‫נשלח לכם תמונות וסרטונים של התינוק.‬
‫לא בהתחלה.‬
‫אנחנו שלמים עם ההחלטה שלנו,‬ ‫אבל זה לא יהיה קל, אז…‬
‫אז אני אצטרך קצת זמן.‬
‫בטח.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו פשוט נלך בקצב שלך.‬
‫ואחרי שהוא ייוולד…‬
‫נעדיף לא לראות אותו.‬
‫ואנחנו מקווים שאתם מבינים‬ ‫שזה לא כי לא אכפת לנו. אז…‬
‫לכן אני רוצה שאתם תהיו‬ ‫הפרצופים הראשונים שהוא יראה.‬
‫והקולות הראשונים שהוא ישמע.‬
‫זאת ההתחלה שאני רוצה בשבילו.‬
‫ובשבילכם.‬
‫תודה.‬
‫- וירג'ין ריבר -‬
‫שכחתי‬
‫כמה טוב אני ישן כשאת לידי.‬
‫התגעגעתי לזה.‬
‫אני מצטערת שלקח לי‬ ‫כל כך הרבה זמן להגיע לכאן.‬
‫זה לא משנה.‬
‫אנחנו כאן עכשיו.‬
‫אתה יודע, זה כן משנה.‬
‫זה מרגיש שונה.‬
‫זה מרגיש יותר אמיתי.‬
‫הדבר הזה.‬
‫אנחנו.‬
‫אבל הפעם בחרנו להיות יחד מהסיבות הנכונות.‬
‫בקשר לזה…‬
‫מה "הדבר הזה" בדיוק?‬
‫עוד לא דיברנו על זה, מה?‬
‫לא. לא היו הרבה דיבורים.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא רוצה להרוס את זה.‬
‫זה חשוב לי מאוד.‬
‫גם לי.‬
‫טוב.‬
‫אז מה דעתך שנשכח מהעבר ונפתח דף חדש?‬
‫כן.‬ ‫-אתה יודע?‬
‫נהיה קשובים יותר זה לזה הפעם.‬ ‫-כן.‬
‫כאילו אנחנו יוצאים שוב מההתחלה,‬
‫אבל עם כל הלקחים שלמדנו.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬ ‫-כן.‬
‫אז…‬
‫מאחר שאנחנו יוצאים עכשיו,‬
‫שוב,‬
‫יש לי שאלה אלייך.‬
‫בסדר.‬
‫שאלה?‬
‫תבואי איתי ליום המייסד?‬
‫יום המייסד?‬
‫כן.‬
‫נחשוף את הזוגיות שלנו בציבור.‬
‫ואני מניח שזה מה שאני שואל.‬
‫תוכלי להתמודד עם זה?‬
‫חכה עם זה רגע.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה המצב?‬ ‫-טוב. אני מקווה שאנחנו לא מפריעים לך.‬
‫לא, ממש לא.‬
‫מה שלומכם? מה קורה?‬ ‫איך הלך עם מרלי ואיימון?‬
‫טוב…‬
‫אלוהים.‬
‫הם רוצים להתקדם עם האימוץ, אז…‬
‫זה מדהים.‬
‫אני יודעת.‬
‫סוף סוף תהיו הורים.‬ ‫-כן.‬
‫ואני אהיה דודה.‬ ‫-כן.‬
‫ובכנות, בלי להעליב את ג'ואי, דונה ומרי,‬
‫אני אהיה הדודה המגניבה.‬
‫יהיו לי ממתקים בתיק,‬ ‫אני ארשה לו ללכת לישון מאוחר…‬
‫טוב, אין מצב שאת עושה בייביסטינג.‬
‫בסדר. אל תדאגו לגבי ההיבט המשפטי, טוב?‬
‫אתקשר הבוקר לסוכנות האימוץ,‬ ‫ונתחיל מחדש בהליכים.‬
‫נהדר.‬ ‫-תודה. אנחנו מעריכים את זה.‬
‫אני…‬ ‫-סליחה, אנחנו מפריעים למשהו?‬
‫אתה יכול לצאת. עלו עליך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה שאני מפריע לרגע, ומזל טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫נראה שגם לכם מגיע "מזל טוב".‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫עשית זאת שוב, ראשת העיר מקריי.‬
‫טוב, אם העיר לא תשתכנע היום‬ ‫לעשות את הדבר הנכון,‬
‫כלום כבר לא יעזור.‬ ‫-כן.‬
‫ראשת העיר?‬
‫בסדר.‬
‫אז… אל תיבהלי.‬ ‫-לא תכננתי להיבהל.‬
‫טוב. את יכולה להיבהל אם את רוצה.‬
‫לא התקף חרדה מלא,‬ ‫אבל אני אבין אם תהיי קצת בפניקה…‬
‫טוני.‬ ‫-כן.‬
‫אתה מפחיד אותי ומעצבן אותי.‬ ‫-סליחה. גלדיס התקשרה.‬
‫היא וגרג חולים בשפעת.‬ ‫-אני אתקשר אליהם.‬
‫נהדר. בכל מקרה, הם לא יכולים‬ ‫להפעיל את דוכן המצנפות.‬
‫למה את לא בפניקה?‬
‫כי אפשר לתקן את זה.‬
‫פשוט תיקח את דינה ואת חומרי הגלם‬ ‫מדוכן השמיכות, ותאחד את הדוכנים.‬
‫לאחד אותם? זה גאוני. אני…‬
‫ראשת העיר, את טובה במשברים.‬
‫את כמו מרגרט תאצ'ר צעירה, את יודעת? כן.‬
‫טוב, בואי נלך. לא, מכאן.‬
‫קדימה, לכאן. בואי איתי.‬
‫אלוהים, אני מתגעגעת לליזי. אחזור בקרוב.‬
‫דוק, לעזור לך?‬ ‫-אני מסתדר.‬
‫זה לא בגלל הסוסה, נכון?‬ ‫כבר הסברתי הכול להופ.‬
‫בלי קשר לסוסה, השתחלת בחזרה לחיים של אשתי.‬
‫ואני רוצה שתדע שזה לא מוצא חן בעיניי‬ ‫ואני לא סומך עליך.‬
‫אפילו לא טיפה.‬
‫יש לנו בעיה?‬
‫לא, בתנאי שתזכור את מקומך.‬
‫את מקומי?‬
‫אם אתה רוצה לדבר על "מקומי",‬
‫תרשה לי להזכיר לך שאתה נמצא בשטח שלי.‬
‫ואני מצפה לקצת יותר כבוד.‬ ‫-באמת? כבוד?‬
‫כבוד הוא משהו שמרוויחים.‬
‫אתה יודע?‬ ‫-בנים, בנים…‬
‫הלכתי לשתי דקות.‬
‫ורנון, אתה לא צריך לחזור למרפאה שלך?‬
‫כן, אבל רק רציתי לסיים‬ ‫את השיחה שלי על כבוד…‬
‫ורנון…‬
‫אין לך שום סיבה לדאגה.‬
‫בגילך? באמת?‬
‫הוא התחיל.‬
‫- חגיגות יום המייסד של וירג'ין ריבר -‬
‫ברוכים הבאים‬ ‫לאירוע הראשון שלכם בווירג'ין ריבר.‬
‫המקום הזה לא ייאמן.‬ ‫-רואה? אמרתי לך.‬
‫עושים כאן דברים כאלה לעיתים קרובות?‬
‫כן.‬ ‫-כל הזמן.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, ג'ק. אתה נהנה מהחגיגות?‬
‫אני צריך לעזור בדוכן האוכל,‬ ‫אז ארבעתכם תיהנו.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫בסדר, מה אתם רוצים לעשות קודם? יש…‬
‫יש הכנת נרות.‬
‫יש נפחייה.‬
‫אין מצב. אני חושב שאני רואה‬ ‫שלט של בר סרספרילה.‬
‫תמיד רציתי לטעום את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, סרספרילה.‬
‫זהו זה. היי, איימון,‬ ‫אתה יכול להאט קצת, בבקשה?‬
‫אני הולכת בשביל שניים!‬
‫דני, אתה מאבד זהב טוב.‬ ‫-זה קשה יותר ממה שזה נראה.‬
‫תפסיק לסנן בכזאת אגרסיביות.‬
‫אם את חושבת שתצליחי יותר, לכי על זה.‬
‫טוב, הידיים שלי מלאות.‬
‫אולי אני אקח את קוקו לרגע?‬
‫תוכלו לבלות קצת זמן לבד.‬
‫כבר יצאת מהבית היום.‬
‫אין לחץ.‬
‫בסדר. בבקשה.‬
‫בואי, קוקו.‬
‫אלוהים.‬
‫אני כבר רוצה להראות לך את העיר.‬
‫בואי. קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫שהמסננת הטובה ביותר תנצח.‬
‫אני לא מאמין שבאמת תהיה אבא.‬
‫תודה, אחי.‬
‫אני לא מאמין‬ ‫שזה האירוע העירוני האחרון שלנו יחד.‬
‫תפסיקו לדבר, אחרת יהיו דמעות באוכל.‬
‫אני צריכה שמונה המבורגר ביזון,‬ ‫פעמיים גריסים, ארבע מנות צ'יפס,‬
‫ו"פודינג זריז" אחד.‬
‫בסדר. ואו, הם מתים על האוכל הזה.‬
‫טוב, אני אעזור לך. יש הרבה עבודה.‬
‫טוב…‬
‫אני שמח בשמחתך, באמת,‬
‫אבל זה לא יהיה אותו הדבר בלעדיך.‬
‫זוכר מתי הצעת לי את העבודה?‬
‫בטח.‬
‫כשבאת לבקר אותי לראשונה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫איבדתי את הכיוון בחיים.‬
‫לא היה לי מושג מה לעשות עם עצמי.‬ ‫-אני זוכר.‬
‫עשיתי לך סיור בבר.‬ ‫הוא עוד לא היה מוכן בכלל.‬
‫הייתי כל כך גאה להראות לך את התפריט.‬ ‫חשבתי שסליידרים זה רעיון מהפכני.‬
‫בחייך, כולם אוהבים מיני המבורגרים.‬
‫ועל מה התחלת לדבר?‬ ‫סלט קייל וטוסט גבינה מלחם בריוש?‬
‫חשבתי שתצחק ותגרש אותי משם.‬
‫בחייך, סמכתי עליך.‬
‫יצרת…‬
‫לא רק תפריט, אתה יודע?‬
‫הפכת את הבר למקום‬ ‫שבו כולם מרגישים בבית, אז…‬
‫תודה.‬
‫טוב, נתת לי עבודה.‬
‫אתה יודע, חיים חדשים כאן.‬
‫תמכת בי, ולעולם לא אשכח את זה.‬
‫היי, היינו טובים יחד, נכון?‬
‫לחיי הדבר הבא.‬
‫אז המתיישבים סוף סוף חצו את הרי סיירה נבדה‬
‫בקיץ 1875.‬
‫הם היו עייפים מהמסע,‬
‫אבל עדיין חיפשו משהו שטרם מצאו.‬
‫מקום לנוח,‬
‫מקום להתיישב בו, מקום של תקווה.‬
‫אני מתה מצמא.‬
‫טוב, נראה לי שאנחנו קרובים למשהו.‬
‫כן, למוות.‬
‫רגע. אני שומעת משהו. אני שומעת מים.‬
‫תודה לאל, מצאת נהר.‬
‫לא. מצאתי בית.‬
‫איך נקרא לביתנו החדש?‬
‫המקום הזה כל כך יפה וטהור.‬
‫אני יודעת! נקרא לו וירג'ין ריבר.‬
‫אני לא בטוח שהכומר מקוי יאהב את זה.‬
‫טוב, בואו נלך. קדימה. זוזו.‬
‫היי, את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫פשוט לא נוח לי משום מה.‬
‫כעבור יותר מ-50 שנה, לאחר שהתיישבו כאן,‬
‫תושבי וירג'ין ריבר‬ ‫התמודדו עם האיום הגדול ביותר בתולדותיהם.‬
‫ההר עולה באש!‬
‫מה נעשה?‬
‫אוי, לא!‬
‫אוהבים אותך, צ'יף!‬
‫אף על פי שאני מפקדת מכבי האש,‬ ‫והכבאית היחידה בעיר,‬
‫אני לא יכולה לכבות את האש הזאת לבד.‬
‫שמעתם? קדימה, אנשים.‬
‫קחו דלי. קדימה, מהר.‬
‫גאוות העיר הצילה את הקהילה‬
‫והפכה לבסיס שעליו נבנתה העיר.‬
‫כן!‬
‫לבסוף, ב-1984,‬ ‫ראשת העיר הראשונה והיחידה שלנו, הופ מקריי,‬
‫הביאה להכרה רשמית בעיר שלנו.‬
‫חייתי בעיר הזאת כל חיי.‬
‫ראיתי אותה גדלה, משתנה, נופלת וקמה שוב.‬
‫לכל אורך הדרך, מעולם לא שכחנו את החשיבות‬
‫של עצמאות, מסורת וקהילה.‬
‫מדי שנה, יום המייסד‬ ‫מעניק לנו סיבה לעצור, לחשוב,‬
‫ולזכור מאין באנו ולאן אנחנו הולכים.‬
‫כפי שחלקכם יודעים,‬ ‫יש אנשים שאינם תושבי העיר,‬
‫שמסתכלים על חלקת גן עדן הקטנה שלנו‬ ‫ורואים הזדמנות,‬
‫לא קהילה.‬
‫אנחנו לא צריכים שאנשים‬ ‫יבואו הנה ויגידו שהם רוצים לתקן‬
‫משהו שלא התקלקל מלכתחילה.‬
‫כן!‬
‫כי וירג'ין ריבר היא לא רק נקודה על המפה.‬ ‫היא הבית שלנו.‬
‫ובאחריותנו לוודא שהיא תישאר ככה,‬
‫עכשיו ובכל דור ודור.‬
‫אנא חתמו על העצומה הזאת‬
‫כדי להגן על וירג'ין ריבר‬ ‫מתאגידים חיצוניים.‬
‫מי ראשון?‬
‫אפשר לקבל את הכבוד?‬
‫כן.‬
‫תודה, רולנד.‬
‫תודה.‬
‫נהדר.‬
‫אז איפה מרלי ואיימון עכשיו?‬
‫מכינים נרות, נראה לי.‬
‫הם ממש נהנים מיום המייסד.‬
‫כן. אני רואה שגם אתם נהנים לעבוד בעץ.‬
‫טוב, אין כמו להכין משהו מיוחד מגוש עץ‬
‫עם סכין חדה.‬
‫כן.‬
‫זה כנראה קטע של בנים.‬
‫אז את וג'ק כבר בחרתם שם לנכד שלי?‬
‫לא, עוד לא.‬
‫את יודעת, תמיד חיבבתי את השם ורנון.‬
‫באמת?‬ ‫-ורנון?‬
‫אין מצב. אוורט, זה שם טוב.‬ ‫-לא.‬
‫מל?‬ ‫-בסדר. כן?‬
‫אנחנו מוכנים לחזור הביתה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני לא יודעת. פשוט קצת קשה לי לנשום.‬
‫את מרגישה שיש לך צירים?‬
‫לא, רק קוצר נשימה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-הצלחנו, אחי.‬
‫אנחנו תמיד מצליחים, נכון?‬ ‫בזכות הבישולים שלך.‬
‫אם כבר מדברים, אני רוצה שתדע‬
‫שאני אזמין את השולחן הראשון‬ ‫במסעדה החדשה שלך.‬
‫כן, סגור.‬
‫זה מזכיר לי…‬
‫זה הסכם הרכישה.‬
‫אתה רק צריך לחתום.‬
‫תחזיר לי אותו, ואני אטפל בשאר.‬
‫היי, ג'ק.‬
‫מל צריכה אותך.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫זאת מרלי.‬
‫מרשים, יחסית לבחור‬ ‫שרוכב על אופנוע ולא על סוס.‬
‫מזל של מתחילים.‬ ‫-כן.‬
‫תורך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫אז מה שאת רוצה לעשות…‬ ‫-תפסיק. אתה סתם מנסה להיכנס לי לראש.‬
‫זה לא מה שאני מנסה להיכנס אליו.‬
‫בסדר, אתה יודע מה?‬ ‫-מה?‬
‫זה אירוע לכל המשפחה.‬
‫בסדר. אני אתנהג יפה.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫מה אפשר לומר?‬
‫את פשוט מעולה.‬ ‫-אני פשוט מעולה.‬
‫אני צריכה לכבות עוד שרפה היום?‬
‫זה אומר מה שאני חושבת?‬
‫תשכחי מרשות הכבאות.‬ ‫-שכחתי.‬
‫אני ממש שמחה בשמחתכם.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לדבר על הבגדים שלך עכשיו?‬
‫כן.‬ ‫-ממש לא.‬
‫היית נהדרת על הבמה, צ'יף.‬ ‫את בדרך לברודוויי, או…?‬
‫אני אסתפק במעגל התפירה.‬
‫- צ'יף -‬
‫כן.‬ ‫-נחמד.‬
‫זה באמת משלים את הלוק.‬ ‫-אני צריך להשיג קסדה כזאת.‬
‫תודה.‬
‫אז… את מתחרטת?‬
‫על הסרספרילה?‬
‫לא, על ההחלטה להישאר עוד כמה ימים.‬
‫טוב, הבוסית שלי לא הייתה מרוצה בהתחלה,‬ ‫אבל הסברתי לה את הנסיבות.‬
‫אילו נסיבות?‬
‫שפגשתי שוטר ממש חתיך‬ ‫שהייתי דלוקה עליו לפני כמה שנים,‬
‫והוא הזמין אותי לדייט, ולא יכולתי לסרב.‬
‫את די כנה עם הבוסית שלך.‬ ‫-היא רגילה לזה.‬
‫כן.‬
‫האמת היא שאני אתגעגע למקום הזה.‬
‫טוב, את יכולה לחזור לביקור.‬
‫מתי שתרצי.‬
‫אתה חוזר לפעמים ללוס אנג'לס?‬
‫לא הייתה לי סיבה.‬
‫עד עכשיו.‬
‫עכשיו, מתחשק לך פודינג זריז?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫הנה הכנות הזאת.‬
‫מצטערת.‬ ‫-אני מת על זה.‬
‫הנה הוא.‬
‫כן, הנה היד הקטנה שלו,‬
‫ממש שם.‬
‫טוב, אני אמדוד את מי השפיר שלך.‬
‫סביר להניח שזאת הסיבה‬ ‫לכאבי הבטן ולקוצר הנשימה שלך.‬
‫קיוויתי שזה בגלל הצ'יפס.‬
‫והעובדה שאני בערך בגודל של בית.‬
‫טוב, זה לא בגלל הצ'יפס.‬
‫אורך תקין של כיסי מי שפיר‬ ‫הוא שניים עד ארבעה סנטימטרים.‬
‫בסדר.‬
‫אצלך האורך הוא שמונה.‬
‫יש לך פוליהידרמניוס.‬
‫זה ריבוי של מי שפיר.‬
‫בסדר. אז מה נעשה?‬
‫אפשר לנקז אותם?‬ ‫אני קרובה מאוד למועד הלידה.‬
‫נוכל להקל עלייך, אבל פוליהידרמניוס…‬
‫לפעמים זה אומר שיש בעיה עם התינוק.‬
‫כמו מה?‬
‫אנחנו לא יודעים, והדרך היחידה לוודא‬
‫היא להשתמש בציוד מתקדם יותר‬ ‫מזה שיש לנו כאן.‬
‫אז ניסע לגרייס ואלי?‬
‫לא.‬
‫אני מכיר מקום קרוב יותר.‬
‫ד"ר הייז.‬
‫ד"ר מולינס. שאתכונן לסיבוב השני?‬
‫אני רואה שהבאת תגבורת הפעם.‬ ‫-הנסיבות השתנו.‬
‫אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫ובאתם בשביל המשאבים שעומדים לרשותנו.‬
‫תקשיב.‬
‫יש לנו מטופלת בת 22.‬
‫היא בחודש תשיעי עם פוליהידרמניוס.‬ ‫-היא האם הביולוגית שלנו.‬
‫אנחנו חוששים שמשהו קרה לתינוק.‬ ‫תעזור לנו, בבקשה?‬
‫בבקשה.‬
‫יש כאן לנו ציוד מתאים‬ ‫לאולטרסאונד של עובר בשבוע 40.‬
‫נהדר.‬ ‫-בסדר, אני אלך להביא את מרלי.‬
‫תודה.‬
‫מל, תעדיפי לערוך את הבדיקה בעצמך?‬
‫כן.‬
‫תיתנו לנו רגע?‬ ‫אנחנו רוצים לדבר עם מרלי בפרטיות.‬
‫כולנו יחד בזה. הם יכולים להישאר.‬
‫אנחנו יודעים מה קרה לתינוק.‬
‫חדרי הלב שלו הם במבנה סופרואינפריור.‬
‫זה מום לב מולד נדיר‬
‫שבו שני החדרים ממוקמים זה מעל זה‬
‫במקום זה לצד זה.‬
‫בגדול, הלב שלו מתקשה להזרים דם בצורה יעילה‬
‫לשאר הגוף שלו.‬
‫ומאחר שהגוף שלו עובד בצורה מאומצת‬ ‫כדי לפצות על זרימת הדם החלשה,‬
‫הוא לא הצליח לספוג‬ ‫את מי השפיר באופן הנדרש.‬
‫הוא יהיה בסדר?‬
‫טוב, הוא יצטרך לעבור ניתוח.‬
‫כמה וכמה ניתוחים, ככל הנראה.‬
‫המטרה היא לנתב מחדש את הדם שלו‬ ‫ולהוריד את הלחץ מהלב שלו.‬
‫וזה מורכב, אבל יש לזה פתרון.‬
‫הניתוחים האלה נדירים בגרייס ואלי.‬
‫אני ממליץ לערוך חיפוש מהיר‬ ‫ולמצוא מומחה שיבצע את ההליך.‬
‫אני יכול להתחיל להתקשר עכשיו.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אולי נוכל לעבוד על זה יחד, ד"ר הייז?‬
‫בטח.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫מרלי תהיה בסדר?‬
‫כן. מרלי, את תהיי בסדר.‬
‫מל, ג'ק, אני מצטערת כל כך.‬
‫אוי ואבוי. לא.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אתם לא חייבים לעשות את זה.‬
‫אפשר להתקשר לסוכנות.‬
‫אתם לא מחויבים לשום דבר.‬ ‫-מרלי, תקשיבי לי.‬
‫אנחנו פשוט נתמקד‬ ‫בבריאות של התינוק עכשיו, בסדר?‬
‫מרלי. היי, תסתכלי עליי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫-בסדר.‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫פשוט נמשיך.‬
‫אין ערובה שלתינוק הזה יהיו חיים ארוכים.‬
‫אני יודעת, אבל אין ערובה לשום דבר בחיים.‬
‫שנינו יודעים את זה.‬
‫היי.‬
‫זה התינוק שלנו, ואנחנו נאהב אותו‬
‫גם אם הוא יחיה 100 שניות, וגם אם 100 שנים.‬
‫הנשמה הקטנה הזאת נועדה לנו.‬
‫הוא מצא אותנו.‬
‫הוא צריך אותנו.‬
‫כי אנחנו האנשים שעושים את הדברים הקשים.‬
‫ואנחנו צריכים להמר על הבן שלנו.‬
‫הוא הבן שלנו.‬
‫-כן.‬
‫הוא שרידן.‬
‫הוא יהיה לוחם.‬ ‫-כן.‬
‫אבל כרגע הוא צריך שנילחם למענו.‬
‫ורנון?‬
‫היי.‬ ‫-הצלחנו!‬
‫השגנו את החתימות לתקנה העירונית.‬
‫אין שום סיכוי‬ ‫שגרייס ואלי ישיגו דריסת רגל בעיר שלנו.‬
‫מה קרה?‬
‫טוב, מל וג'ק‬
‫קיבלו חדשות מצערות היום.‬
‫לתינוק שהם מאמצים יש מום לב מולד.‬
‫אוי, לא.‬
‫כן.‬
‫התינוק יהיה בסדר?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬ ‫הם צריכים לקבל כמה החלטות גדולות, ו…‬
‫החדשות הטובות הן שגילינו את זה מוקדם.‬
‫זה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫וגילינו את זה בעזרתו של ד"ר הייז.‬
‫נראה שהוא מועיל במשהו.‬ ‫-כן.‬
‫ו…‬
‫את יודעת, חשבתי שאולי‬ ‫אם הוא וגרייס ואלי יבואו לכאן…‬
‫גם זה יכול להיות מועיל.‬ ‫-מה?‬
‫לא אעבוד בשביל בית החולים,‬
‫אלא אעבוד איתם.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫לא סתם עזבת את העולם הזה, ורנון.‬ ‫אתה יודע איך הם פועלים.‬
‫אי אפשר להתחשב במטופלים וברווחים בו-זמנית.‬
‫זה העיקרון המנחה של המרפאה.‬
‫כן, ואני יודע שזה לא יהיה קל, אבל…‬
‫אני רוצה לעשות‬ ‫את מה שטוב לקהילה הזאת, ואולי זה אומר ש…‬
‫שנינו נעבוד יחד.‬
‫מה זאת אומרת, "יחד"?‬
‫טוב, הוא ואני דיברנו על שותפות אפשרית.‬
‫דיברתם?‬
‫כבר ניהלת את הדיונים האלה בלעדיי?‬
‫הופ, לא ראיתי אותך כל היום.‬ ‫ואני מדבר איתך עכשיו.‬
‫חשבתי שזה אנחנו נגד העולם, ורנון.‬
‫נכון.‬ ‫-בולשיט!‬
‫נלחמתי בשיניים ובציפורניים‬ ‫למענך ולמען המורשת שלך,‬
‫ואתה נכנעת בלי שאפילו דיברת איתי קודם!‬
‫ידעת בדיוק מה אתה עושה,‬ ‫ובכל זאת עשית את זה!‬
‫זה לא הוגן.‬
‫שום דבר מזה לא הוגן!‬
‫העתיד של המרפאה נמצא כעת בידיך.‬
‫ובזמן שאתה חושב על זה,‬
‫למה שלא תישן שם הלילה?‬
‫טוב, בדיוק דיברתי בטלפון עם ד"ר הייז.‬
‫הוא ודוק דיברו עם מרכז הלב‬ ‫של בית החולים לילדים בלוס אנג'לס,‬
‫והם הסכימו לבצע את הניתוח.‬
‫זה טוב, נכון?‬
‫כלומר, זה המרכז הטוב ביותר במדינה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל הם רוצים לפעול מהר.‬
‫כמה מהר?‬
‫הם רוצים שניסע ללוס אנג'לס‬ ‫דבר ראשון על הבוקר.‬
‫נעשה לך זירוז בביה"ח סידרס.‬
‫עבדתי שם פעם,‬ ‫אז אני עדיין רשאית לסייע בחדר הלידה.‬
‫ואז יעבירו אותו לביה"ח לילדים,‬ ‫ויבצעו את ההליך שם.‬
‫מחר?‬
‫כן.‬
‫מה דעתך?‬
‫בסדר.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫הופ?‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫הנה.‬
‫מה זה?‬ ‫-אבא שלי.‬
‫מתברר שאסור לי לזרוק אותו לפח.‬ ‫אתם יכולים להיות יחד.‬
‫מה לעזאזל עובר עלייך?‬
‫ורנון משתף פעולה עם גרייס ואלי.‬
‫למרות כל המאמצים שלי‬ ‫וכל ההשלכות שיהיו לזה על העיר,‬
‫הוא בגד בי.‬
‫מה העניין? אני פשוט תמימה?‬
‫לא, את לא תמימה.‬
‫אז תסביר למה זה קרה לי שלוש פעמים בחיי.‬
‫הגברים שאהבתי יותר מכול בגדו בי,‬
‫כולל אבא שלי.‬
‫הוא לא בגד בך.‬ ‫-תפסיק להגן עליו.‬
‫הופ.‬
‫זה לא מה שאת חושבת.‬
‫באמת? תאיר את עיניי.‬
‫אני לא יכול.‬
‫הבטחתי למאק.‬
‫אולי תוכל לבקש את רשותו.‬
‫מקריי עצים הייתה על סף פשיטת רגל.‬
‫מה? על מה אתה מדבר?‬
‫אבא שלך הכניס את החברה לחובות,‬
‫ולא היה לו שום סיכוי לנצח‬ ‫את החברות הגדולות יותר.‬
‫החברה גססה.‬
‫והוא לא סיפר לי בגלל הגאווה שלו.‬
‫כי הוא ידע שתילחמי עליה.‬
‫והוא ידע שפשוט תשקעי איתה.‬
‫הוא אהב אותך מאוד ולא רצה שזה יקרה.‬
‫הוא אהב אותך כל כך, הופ.‬
‫למה הוא לא סיפר לי את זה?‬
‫למה אתה לא סיפרת לי?‬
‫כי ידעתי שהוא צודק.‬
‫וכי גם אני אהבתי אותך.‬
‫אני עדיין אוהב אותך.‬
‫כן, אתה סוס טוב.‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫כן, אני רק נפרדת.‬
‫כן.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, אלה דמעות של אושר.‬
‫יהיו לו חיים יפים כאן.‬
‫אני בטוחה בזה.‬
‫כן.‬
‫טוב, בואו נלך.‬
‫קמת מוקדם.‬
‫לא נרדמתי.‬
‫למה?‬ ‫-כי אני לא מפסיק לחשוב עלייך.‬
‫אני יודע שאמרת שאת צריכה לעבוד,‬ ‫אבל את גם צריכה לאכול.‬
‫אז מה את אומרת? שאבוא הערב ואבשל לך?‬
‫אני מתגעגעת לבישולים שלך.‬
‫אני אומרת… כן.‬
‫מושלם. נתראה בערב.‬
‫- חדר מיון -‬
‫היי. אנחנו עם מרלי ת'רסטון.‬
‫המנתח מביה"ח לילדים הגיע,‬ ‫והוא רוצה לדבר איתכם קודם.‬
‫אני אקרא לו.‬ ‫-תודה.‬
‫בסדר.‬
‫נו?‬
‫איך ההרגשה לחזור?‬
‫אני לא יודעת. זה כמו לחזור לתיכון.‬
‫כל הרגשות הישנים צפים שוב,‬ ‫כאילו מעולם לא עזבתי.‬
‫מרלי ת'רסטון?‬
‫מל?‬ ‫-איליי?‬
‫מה… רגע.‬
‫אתה…‬ ‫-הזדקנתי?‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫את, מצד שני, לא הזדקנת ביום אחד.‬
‫סליחה, אתם מכירים?‬
‫זוכרת שסיפרתי לך על הרופא‬ ‫שעבדתי איתו ב"אחיות ללא גבולות"?‬
‫השחצן שהתאהבת בו?‬
‫שחצן, מה?‬
‫אבל עדיין אהבת אותי.‬
‫ג'ק. איליי, זה בעלי ג'ק.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫ורק שיהיה ברור, כל זה היה מזמן.‬
‫אני חושב שזה די ברור.‬
‫יופי, אז בואו נתחיל מחדש.‬
‫אני ד"ר איליי קלי,‬
‫כירורג לב-חזה בביה"ח לילדים.‬
‫הקדשתי את חיי לעזרה למשפחות כמו שלכם.‬
‫אני מכיר היטב את הרגע הזה,‬ ‫וביצעתי את ההליך הזה פעמים רבות מספור,‬
‫ואני יודע לספור לא רע בכלל.‬
‫טוב, חדרי לב במצב סופרואינפריור‬ ‫זה עניין חמור.‬
‫אני יכול לתת לכם אינספור נתונים סטטיסטיים‬ ‫ותרשימים וז'רגון רפואי‬
‫שיקלו עליכם לעכל את זה,‬
‫אבל כשזה התינוק שלכם,‬
‫האבחנה הזאת היא גלולה מרה בכל מצב.‬
‫אז אני פשוט אגיד לכם ישירות.‬
‫זה יהיה קשה.‬
‫אני מבטיח לכם.‬
‫אולי אחד הדברים הקשים ביותר שעברתם בחייכם.‬
‫אבל אני יכול להבטיח לכם דבר נוסף.‬
‫אני אציל את החיים של התינוק שלכם.‬
‫תודה.‬
‫- ברי שרידן, עורכת דין‬ ‫הסכם רכישה -‬
‫הנה הוא!‬
‫כן.‬
‫הוא יפה כל כך!‬
‫לך.‬
‫לך לפגוש את הבן שלך.‬
‫תודה.‬
‫היי, קטנצ'יק.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫היי.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬ ‫-ואני אוהבת אותך.‬
‫שלום.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬ ‫-שלום.‬
‫בסדר.‬
‫תישאר איתו. אני כבר אבוא, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫- סידרס-סיני -‬
‫היי.‬
‫חכו!‬ ‫-את האחות שלו?‬
‫אני אימא שלו.‬
‫היי.‬