- Любий? - Так?
Надворі холодно, а ми тут ходимо вже цілу вічність.
Чому не піти на ялинковий базар, як звичайні люди?
Бо я не хочу, щоб наше перше Різдво було звичайним.
Я хочу, щоб це було надзвичайно.
Що ж, коли ти так кажеш...
Так.
Але серйозно, скільки ще? Бо ноги болять.
- Ось вона. - Що?
Різдвяна ялинка родини Шерідан.
Лише поглянь.
- Та зачекай. - Що?
Тобто я ще не Шерідан. І приїде моя родина.
То хіба це не
різдвяна ялинка родини Монро-Бреннер-Шерідан?
Гаразд, але тоді треба додати й мою сестру Мері.
Тепер у нас виходить
різдвяна ялинка родини Бреннер-Монро-Клайвздейл-Шерідан. Це...
Це вже схоже на юридичну фірму.
Мабуть, добре, що Донна й Дженні не зможуть приїхати.
Хоча я дуже хочу зустрітися з твоїми сестрами.
Знаю. Думай про хороше: так буде більше часу
з моїми новорозлученими батьками.
Усе буде чудово.
Гаразд?
Я не мала великого сімейного Різдва, відколи померла мама.
Що ж, це ще один привід зробити його надзвичайним.
Я скажу, що ще надзвичайно. Те, що
твоя мама мала роман із чоловіком із Вірджин-Рівер,
а ти опинилася тут.
Я про це думала.
Цікаво, може, вона лишила якісь листівки на видноті,
а ми могли їх побачити абощо, і в мене була картинка в голові.
І мене сюди притягло? Не знаю.
Можливо.
І Джої впевнена, що їх написав твій біологічний батько?
Вона каже, що так. Але я не знаю.
Спершу треба прочитати листи, а потім вирішу, що робити.
Тобто чи ти хочеш його знайти?
Чи вдавати, що його не існує? Так.
Я можу подарувати тобі на Різдво свою повну підтримку.
- Чого забажаєш. - Дякую.
І, може, ювелірні прикраси?
Беремо ялинку.
- Ну-бо. До роботи. - І що робити? Я ззаду?
- Звісно. - Добре. Гаразд.
Хо-хо-хо!
ВІРДЖИН-РІВЕР
Добре.
Гадаю, я позачиняла все в будинку від малюків.
Діти Мері мають бути в безпеці.
Так, і зачинила від Майка комору. Можна ж чипси хлопаку?
О котрій годині приїжджає твоя сестра?
Рейс затримали, вони ще не вилетіли.
Але мої батьки зараз мають реєструватися в готелі.
Якщо я можу чимось допомогти тобі з ними цими вихідними...
Маму причаровуй, щоб із штанів вистрибувала.
Не в прямому сенсі, але...
Еге, дякую за пояснення.
Бо Різдво могло б дуже швидко стати дуже дивним.
- Що, я ж дуже чарівний, хіба ні? - Так, я помітила.
І мої штани теж.
- Та ну це жарт якийсь. - Що таке?
Мері засипало снігом у Бостоні. Вона не прилетить.
О ні, це сумно.
Це більше ніж сумно.
Без її дітей
моїм батькам нема чому зосередится, окрім одне одного.
Може, не знаю, вони знову зійдуться.
Ну ж бо, нині сезон вічних надій.
Так?
- Я відчиню. - Добре.
- Майку. - Пане Шерідан.
Тату! Веселого Різдва. Що ти тут робиш?
Я пішов селитися в готель і зустрів твою маму
та її нового хлопця.
- Учитель мистецтв? - Він.
- А ми знали, що він приїде? - Ні.
Щоб я луснув — дивитися, як вони цілуються під омелою.
Свята Мері застрягла в снігу, тож у гостьовій кімнаті порожньо.
Розташовуйся.
А я поговорю з мамою.
Вони пішли до бару Джека.
Скажи мамі, що якщо Хав'єр тут не писатиме родинний портрет Шеріданів,
то хай негайно повертається до Сакраменто.
Навряд чи я можу це так сказати.
Добре. Тоді скажи своїми словами.
Отже, почалося.
Овва.
Гаразд, тримай мене в курсі.
Що відбувається?
Мері застрягла через сніг.
А мама вирішила привезти свого нового хлопця.
На превеликий жаль мого батька.
Схоже, у нас таки початок надзвичайного Різдва.
Такого, яке ми ніколи не забудемо.
- Ну ось. - Привіт!
- Дядьку Джек! - Тітка Мел.
О, привіт, малеча!
Привіт.
- Як справи? - А ти справді мій дядько?
Ну, поки що ні. Але я скоро буду.
Тест-драйв нового звання не завадить, еге ж?
Веселого Різдва.
Радий тебе бачити.
Це чудово. Діти дуже раді поїздці до вас.
- Дякую, що запросили нас. - Ой, та ну. Жартуєте?
Ми раді, що ви приїхали,
я не можу дочекатися зустрічі з родиною Джека.
Ну, з тим, що від неї лишилося.
Це довга історія. Дай сюди, я повішу.
Отак, давайте куртки.
Хтось хоче кави чи гарячого какао із зефіром? Так?
- Хто хоче пограти в ігри оленей? - Я!
- Так! Зробімо це! Добре. - Так.
Боже, які вони великі!
Я знаю.
Отже, я привезла листи.
Ага, добре.
Переглянемо їх пізніше.
- Добре. Так. - Добре.
- Хай удавляться нашою мішурою. - Хто?
Нік і Джо Еллен.
Я не знав, що міські змагання з прикрашання ялинки такі напружені.
Який там приз?
Різдвяний торт і рік права вихвалятися.
Якщо є щось смачніше за різдвяний торт,
то це солодкий смак перемоги.
Ось-бо різдвяний настрій.
До речі про різдвяний настрій, де наш яєчний лікер?
- Ти ж не забула ром? - Звісно, ні.
Бо лікер без рому...
Це лише різдвяний заварний крем.
- Будьмо. - Будьмо.
Будьмо.
Чекай, ти додала ром у свій?
Звісно, ні.
Це ж недобре для дитини.
Не віриться, що в нас буде бігати малеча.
Ми обоє дуже раді.
Нарешті.
Але ви цього не планували, а дитина — це величезна відповідальність.
Я просто хотіла переконатися, що ви до цього готові.
Але ж ти ба, навіть Конні на вашому боці.
Шкода, що вона не святкує.
Дуже великодушно з її боку опікуватися кузиною з Юрики на свята.
Я радий, що твоя мама приїде.
На диво, я теж.
Ми останнім часом добре ладнаємо.
Їй до душі, що в мене важлива робота,
і вона вперше пишається мною.
Звістка про вагітність цього не змінить.
Чекай, вибач,
ти ще не сказала мамі, що вагітна?
Я хотіла добре зустріти з нею Різдво, поки в неї нема питань щодо моїх рішень.
Ліззі, ти мусиш їй сказати.
Набагато гірше, якщо вона дізнається якось інакше.
Я згоден.
Ми сказали бабусі Роуз. І твоя мама дізнається.
Скажи їй на Різдво, поки настрій святковий.
Так, наче це подарунок.
Може, вона теж радітиме появі онуків, як і ми.
Для вас це хіба не правнук?
Не будемо вдаватися в подробиці віку.
Певно, якщо я буду мамою,
то не маю боятися говорити зі своєю.
Я рада це чути,
бо я майже так само не вмію зберігати таємниці, як Джо Еллен.
Гаразд. Я скажу їй увечері, перш ніж ми підемо на виставу.
ТЕАТР ВІРДЖИН-РІВЕР
Гаразд, нумо праворуч. І раз...
Нагадай-но, чому я маю бути ялинкою?
Я міг би взяти роль Камерона.
Бо Мюріель відповідала за підбір акторів,
а в неї з лікарем очевидна хімія.
Отак. Добре.
Добре.
Можна ялинку на сцену, буль ласка?
Берте, іди.
Між ними й справді є хімія, чи не так?
Важко відвести від них погляд.
Цікаво, скільки триватиме цей літній роман літньої з юним?
Зараз уже грудень.
Гадаю, він може тривати вічно.
Не кожен день знаходиш ідеального партнера для танців.
Агов, поглянь на дату першого, який він надіслав.
Думаєш, це почалося після того, як батьки втратили Хлою?
Я і не помітила там дати.
Гадаєш, тато не підтримував маму?
Не знаю. Може, обоє були спустошені.
Ми знаємо, що втрата дитини може зблизити людей або розділити їх.
Думаю, для них це було останнє.
Ой, дивися, ось він.
Це той лист. Вона точно розповіла йому про тебе.
Він хотів бути поряд.
Але вона хотіла залишитися з татом, зберегти сім'ю.
Тож утрата Хлої розлучила їх.
А ти звела їх знову.
Гадаєш, тато знав, що я не його?
Люба, якщо так, то це не мало значення.
Якби ж то було ще щось.
Ми знаємо лише його прізвисько, Чемп, і номер поштової скриньки.
Тож ти хочеш його знайти?
Тобто...
Так.
- Так. - Так, думаю, хочу.
Добре.
Я хочу знати більше про те, що сталося.
Може, він досі хоче, щоб я була в його житті.
Не сумніваюся.
Про це зазвичай не змінюють думку.
Вирішено. Тоді я
знайду свого біологічного батька.
- Добре. - Добре.
- Веселого Різдва. - Веселого Різдва.
БАР «У ДЖЕКА»
Я знаю, Пейдж,
але якщо досі не знайшли ДНК, то сумніваюся, що знайдуть.
Гаразд.
Так, і тобі щасливого Різдва.
І вибач заздалегідь, але я надіслав Крістоферу барабани.
Усе, маю іти. Бувай.
Привіт.
І тобі привіт.
Готова збирати іграшки для малюків?
Так. Ми всі чекаємо на тебе.
Добре.
Отакої, люди вже роблять пожертви.
Так, справді.
Пасторе, я почергую на кухні, якщо хочеш побути тут.
То доведеться щось готувати за рецептом твоєї мами.
Ага, ні, ти цього не хочеш.
Минулого Різдва вона пекла індичку в мікрохвильовці.
Зауважив.
Ось. Це для дітей.
Дивовижно, що ти для них робиш.
Вона має рацію.
Ти як справжній Святий Миколай.
Повір мені. Я зовсім не святий.
Я досі не розумію, чому ти подумала, що доречно
привезти свого хлопця на Різдво.
Без образ, Хав'єре.
Не ображаюся.
Це був шанс для наших родин
познайомитися перед весіллям Мел і Джека.
Я знаю, і, як на мене, хай краще тато познайомиться з Хаві зараз
ніж на весіллі.
До того ж, ти знаєш, як я кажу про Різдво. Що більше, то веселіше, так?
Знаю, але ти не подумала, що потрібно якось попередити?
Хоча б заради своїх дітей?
Вирішили останньої миті.
І провина цілком на мені.
Мої плани розвалилися,
а твоя мама, добра душа,
запросила мене на свята у вашу сім'ю.
Вона розповідала мені такі чудові речі про вас.
Я це ціную, але я також переймаюся тим, щоб татові...
Люба, я твого батька знаю краще за всіх.
Він швидко засмучується, але й швидко це долає.
Та й коли б на нього хтось дивився так, як Хаві дивиться на мене,
і як, я бачила, Майк дивиться на тебе, я була б щаслива за нього.
Коли мине початковий шок, він почуватиметься так само.
Що ж, може, хтось має йому це сказати.
Чудова ідея, люба.
Дякую, що ти вирішила це зробити.
- Привіт. - Привіт.
Як усе пройшло?
Добре.
Добре. Я його знайду.
Справді?
Адже я вже тепер не можу це ігнорувати.
Ні, звісно, ні.
Це так добре, що з тобою буде хтось із батьків.
Так.
Не завадило б мати й іще одного дідуся.
Так, особливо враховуючи, які бабуся й дідусь з мого боку.
Я знову говорив із Брі.
Мої батьки використовують її як пішака.
Любий, треба їй допомогти.
Чекай, а як же полювання на нашого Діда Мороза?
Та ну, все, що в мене є — це його поштова скринька.
Тож початок буде повільним.
Може, і ні.
Брі їде до різдвяного містечка з татом.
Подивимося, чи є там Гоуп.
Навіщо?
Гоуп започаткувала нашу пошту.
Тож вона може знати старого начальника пошти, а якщо знає,
він допоміг би нам відстежити ім'я і прізвище власника скриньки.
О, нам.
Це ж очевидно, я тобі допомагаю.
Ну ж бо. Знайти твого біологічного батька — кращий подарунок, ніж прикраси.
Міг би зробити й те, і інше.
Міг би.
Так.
СВЯТКОВИЙ БАЗАР ВІРДЖИН-РІВЕР
Добре.
Під'їдь до мене, але повільно, гаразд?
Ось так. Легенько.
Добре. Кому тут легенько?
Де я зростала, геть не було льоду.
І ти теж.
Чому ти такий майстер?
У дитинстві грав у хокей.
Думав, це мій квиток у життя.
У мене була спортивна стипендія і все таке.
А я вліз у проблеми і втратив її.
Суддя дав мені два варіанти: колонія або армія.
Тож...
Тепер ти просто морпіх з особливими навичками для резюме.
Разом із професіями пожежника й будівельника.
І скрізь на тебе цікаво дивитися.
Овва, це тому ти постійно привозиш нам із Джеком лимонад на ферму?
Так. І ще це так чудово, що ти допомагаєш йому безкоштовно.
Не можу я за гроші.
Та й щойно я отримаю страховку за «Емералд Ламбер», їх мені й не треба.
До того ж...
треба зайняти себе чимось корисним.
Гадаю, ти завжди корисний.
Коли ми зустрілися, я з донькою жила
в наметі з простирадел і вирощувала травку.
А з тобою змінила життя.
У мене є дах над головою, робота в готелі.
І хлопець, якого я б хотіла познайомити з мамою.
Якби ж він зустрів її.
Я з нею познайомлюся. А коли це станеться,
я скажу їй, що божеволію від її доньки.
Час забирати Гейзел з репетиції.
Побачимося сьогодні на виставі?
Так. Я прийду в найкращій формі.
Еге ж, іще б пак. Хвалько.
Агов, може, спершу цей доп'єш?
Це не для мене, це для тата. Він десь тут із Майком.
Ну і як справи?
Напуваєш його, аби поліпшити настрій?
Так, і, здається, я нарешті змусила його погодитися прийти на вечірку.
А доти найрозумніше — не припиняти підносити глінтвейн.
Так, чудово. Дякую, що допомагаєш усе владнати.
Отже, сьогодні нам залишається тримати їх якомога далі одне від одного.
А на Різдво, не знаю, відволічемо їх
печенею і дітьми Джої.
Гарний план.
Гаразд, а ти, часом, не бачила тут Гоуп?
Ні.
А що?
У мене тут власна сімейна драма. Поговоримо ввечері?
Так, звісно. Поки що мені й цього достатньо.
- Так. - Дякую.
Гадаю, чудова ідея зробити це тут.
Трохи гарячого какао, весела святкова фонова музика.
І скрізь люди, тож вона не скандалитиме.
Стільки бруду. Чому в цьому місті немає бруківки?
Усі питання до мера.
Вибачте, не хотіла образити. Це втома. Ненавиджу поїздки.
Я завжди після них маю найгірший настрій.
Як ти, люба? Що нового?
Нічого.
Не сьогодні, сьогодні день подорожі. Краще зроблю покупки на Різдво.
Поговоримо пізніше, завтра або наступного року.
Привіт, Мел. Привіт, Джеку.
Ой, привіт. Овва, поглянь на себе.
Хлопчаки готові вийти будь-якої миті.
Та вже хай. Здається, я вагітна вже хтозна скільки років. Тож...
Їй лишилася ще пара тижнів.
Усе гаразд?
Так, у мене просто перейми Брекстона-Гікса.
І як довго вони в тебе?
Від учорашнього вечора?
Гаразд. Тобі варто не ходити, а відпочити, доки не минуть.
А якщо не минуть, телефонуй.
Я не турбуватиму тебе на свята.
Це не клопіт. Я твоя акушерка.
Гаразд. Що ж, дякую вам і з Різдвом.
- Добре, з Різдвом. - З Різдвом.
Чудово, що ти повернула її до початкового плану пологів.
І ти теж будеш там, так?
- О, привіт. Гоуп. - Гоуп.
У нас питання.
Нам цікаво, чи ти знаєш, хто був начальником пошти у Вірджин-Рівер
на початку 80-х?
Чи я його знаю? Я його найняла.
Його звати Чіп Купер.
А що?
Ми проводимо велике різдвяне полювання на скарби.
Так.
А ти не знаєш, випадково, де нам його знайти?
Вибачте, я не можу вам допомогти, але Ліді може щось знати.
Вони в школі ходили парою, ще до її знайомства з Гербом.
Ох ти ж. А Ліді тут?
Ні, вона зараз у театрі — готується до вистави.
Що ж, дякую. Побачимося там.
- Так. - Бувайте.
Бувай.
БАР «У ДЖЕКА»
- Давно ти цим займаєшся? - Відколи пішов у морську піхоту.
Коли я вперше побачив обличчя цих дітлахів...
Дуже вам дякую.
...я зрозумів, наскільки не ціную те,
що Санта завжди знаходив мій дім.
Відтоді я це завжди роблю.
А ти? У тебе є різдвяні традиції?
- Тримайте. - Власне, є.
Та після твоєї історії «Я справжній Санта» це щось банальне.
Ану.
Випробуй мене.
Гаразд. У моїх батьків є хатина. Вона в лісі.
Перед нею є озеро, і зазвичай у грудні воно на межі замерзання.
І в переддень Різдва ми всі пірнаємо.
На кшталт моржів.
Йой. Це звучить
наче тортури.
Так воно і є. Так, але знаєш...
Певно, ти сумуєш за рідними.
Так.
І я за сніжним Різдвом. Та якби поїхала, сумувала б за тобою.
Ой, це ти таке міг би сказати. Що ти зі мною зробив?
Та ну, не знаю.
Мені подобається.
То, може, хочеш завтра пірнути на Святвечір?
Звучить якось холоднувато.
Я можу придумати, як нам зігрітися.
Тоді я за.
ТЕАТР ВІРДЖИН-РІВЕР
- Привіт, Ліді. - О, Мел, Джеку.
Ви зарано прийшли, аби зайняти місця.
Ні. У нас є питання щодо Чіпа Купера.
А що з ним?
Цікаво, чи ви досі спілкуєтеся?
Чому? Що ви чули?
Ну, Гоуп казала, що ви з ним були досить близькі. Колись.
А ми шукаємо власника старої поштової скриньки,
от і дізнаємося, де його знайти.
Що ж,
якщо в гуртку із шиття запитають, ви від мене цього не чули.
Але Чіп нині — Санта-Клаус у громадському центрі
в Клір-Рівер.
Добре.
Але чому гурток із шиття не має про це знати?
Я не хочу, щоб вони знали, що ми досі на зв'язку.
Дуже часто.
Знаєте їхні балачки.
Так, знаємо.
Агов, це ж добре, Ліді.
Дякую, люба. Це добре для мене.
- Бувай. - Бувай.
МАЙСТЕРНЯ САНТИ
Веселого Різдва.
Перепрошую.
- Перепрошую, Чіпе. - Ні.
Ні. Це пан Клаус.
Пане Клаусе.
Пане Клаус, можна на слово?
Звісно, що не можна.
Щоб поговорити з головним, станьте в чергу.
Поле? Це ти?
Годі руйнувати магію, Джеку.
- Слухай, це ненадовго... - Наступний!
Гаразд.
Я думав, він мій друг.
Мені здається, ви переможете.
Мені теж.
І, знаєш, не завадило б, якби у Ніка й Джо Еллен перегоріли лампочки.
Дідусю. Ти що, пропонуєш мені саботувати Фітчів?
Я? Нізащо.
Я тебе ще ніколи не бачив таким завзятим.
Це все заради Гоуп. Сам знаєш, мені байдуже, виграю я чи ні.
Знаєш, уже два десятиліття
як я долучаюся до цієї справи, щоб тільки мати нагоду
провести з нею час на свята.
Можливо, це мій останній шанс побачити переможну усмішку на її обличчі.
Нервуєш через клінічні випробування?
За кілька тижнів ми дізнаємося,
збереже це мені зір чи ні.
Тож так, я дуже нервую.
Якщо треба поговорити, я поруч.
Переді мною ти точно не мусиш удавати міць.
Я це ціную.
І що б не сталося,
ти станеш чудовим прадідом.
Оце «пра» здається зайвим.
Ти розумієш, про що я. Бо знаєш, без тебе я б не впорався.
Не тільки ти хвилюєшся, що буде далі.
Ви з Ліззі вирішили, чи робитимете
внутрішньоутробний аналіз на хворобу Гантінгтона?
Так, ми багато про це говорили.
І вважаємо, що не варто ризикувати.
І ще я думаю, що дізнаватися про це має вирішувати наша дитина, а не ми.
Це не вплине на її виховання або нашу до неї любов. Тож...
Пам'ятаєш, коли ми рибалили, я тобі сказав,
що пишаюся тобою, як неможливо пишатися більше?
Я помилявся.
Іди.
Привіт, юначе. Нумо зробимо фото.
Щасливого тобі Різдва.
Веселого Різдва.
- От тепер ваша черга. - Дякую.
Хочете фотопакет?
- Думаю, ні. - Дякую.
Чіпе...
Санто. Ми знаємо, що ви зайняті.
Тож це буде дуже швидко, але ми маємо кілька запитань
про вашу службу на пошті Вірджин-Рівер,
і ми відчепимось від вашої бороди. Зачіски.
- Звідки ви знаєте, хто я? - Нас прислала Ліді.
А, що ж...
Для Ліді — що завгодно.
Гаразд.
Отже, на Різдво я хочу,
щоб ви сказали мені, хто надіслав ці листівки.
Де ти їх узяла?
Я знайшла їх у коробці з речами моєї матері.
Твоя мати була тією жінкою, якій Чемп писав увесь цей час?
Пам'ятаєте Чемпа?
А як інакше? Він приходив і надсилав ці листи щотижня.
Зрештою, ми з персоналом почали підглядати в його листівки.
І ми самі не помітили, як загрузли
в історії його роману з таємничою жінкою.
Але потім її листи перестали надходити.
Він припинив платити за скриньку, і ми його більше не бачили.
Мене цікавило, що стало з Чемпом.
Це ми й намагаємося з'ясувати.
Ви не знаєте його справжнє ім'я або місце проживання?
Ні.
Але він був надзвичайним добряком.
Він був чарівним і веселим.
Хоч і не дуже скромним.
Він весь час розповідав, як виграв
«Ігри лісорубів» 1976 року.
Звідти й прізвисько Чемп.
Вибачте, не можу більше нічим допомогти.
Та ні, це чудово.
Хочете чогось іще на Різдво?
Що ж, насправді, я прошу поні щороку з п'ятирічного віку.
У Каліфорнії суворі правила щодо ввезення тварин.
- Так. - Тоді все.
Дякую, Санто.
Сподіваюся, у вас обох буде щасливе Різдво.
- Хо-хо-хо. - Вам теж.
Гаразд. Лишилося дізнатися, хто виграв «Ігри лісорубів» 1976 року.
- Так. - Наступний.
Це легко.
СОЛОДОЩІ СТЕЙСІ
Гаразд, тож безперечний переможець «Ігор лісорубів» 1976 року
- Еверет Рід. - Еверет Рід.
- Гаразд. О, фото нижче. - Фото?
О ні. Фотограф не зміг зробити чіткий знімок.
Так, але ми знаємо його ім'я. Це вже багато.
Так.
- Що? - Тепер усе це насправді.
- А це добре? - Це добре.
Так. Тобто, очевидно, що є
безліч причин, чому я не маю цього робити,
але я подумала, що,
можливо, колись нашій дитині випаде подібне,
і тоді було б добре, якби я могла сказати...
Я знаю, що саме ти відчуваєш...
То що? Ми продовжуємо?
Так, давай загуглимо. Гаразд.
Добре.
Еверет Рід.
Каліфорнія.
У Каліфорнії немає такого в списках телефонних довідників.
Гаразд.
Але він завів скриньку. Тож, можливо, не хотів світитися.
Багато хто переїжджає сюди, бо не хоче, щоб їх знайшли.
Але гадаю...
Я можу знати декого,
хто його таки знайде.
Хто це?
- Привіт. - Побачиш. Привіт, друже.
Що робиш?
Я якраз відвозив іграшки для бідних дітей.
Так. І оце дивлюся, як один хлопець заковтує м'ятний шоколад, наче не видно.
Що?
- Чекай. А де ти? - Повернися.
- Смішно було. - Привіт.
- Що ви тут робите?
Та от...
Я шукаю свого біологічного батька.
Овва. Такої відповіді я не очікував.
Потрібна твоя допомога.
Отже, у нас є ім'я, але немає телефону й адреси.
То мені набрати свого чувака?
Набери свого чувака.
- А хто твій чувак? - Він детектив.
Це той, кого я найняв, щоб знайти Крістофера, і я з радістю допоможу.
Відшукати батька — це ідеальний подарунок на Різдво.
- Я так і сказав. - Так.
Але прикраси — це теж варіант.
Так.
- Я йому подзвоню. - Дякую.
- Гаразд. - Дякую, друже.
- Певно, це хлопчаче. - Дурнику.
ТЕАТР ВІРДЖИН-РІВЕР СВЯТКОВИЙ МЮЗИКЛ
РЕЖИСЕРКА Й ВИКОНАВИЦЯ ГОЛОВНОЇ РОЛІ МЮРІЕЛЬ СЕНТ-КЛЕР
Де твоя мама?
Пішла в туалет.
Ліззі,
чи можливо, що ти відкладаєш розмову з мамою,
бо не впевнена, що прийняла правильне рішення?
Ні, я впевнена.
Бачили ж, як ми з Денні раділи, розповідаючи вам із Доком.
Думаю, я хвилююся, що вона сумніватиметься, чи я впораюся.
Робота й усе, що є з Денні.
А ще й дитина.
Знаєш, у мене теж були сумніви.
Але я знаю, на що ти здатна, коли тобі щось небайдуже.
А якщо це забагато?
Якщо я не впораюся й не буду хорошою мамою?
Бо мала не найкращий приклад своєї.
Кого згадувати, коли буде важко? Мам-флуенсерів у TikTok?
Не знаю значення цих слів.
Але я знаю, що найважливіше в материнстві —
це беззастережна любов до своєї дитини.
Моя мама мені це дала. У нас були розбіжності, але...
я пам'ятаю, як вона мене обіймала.
Ніби я була огорнена теплою ковдрою, і ніщо погане до мене не дісталося б.
Ось що триває.
Так я знаю, що в мене була чудова мама, попри її інколи важкий характер,
гальмівні комплекси й схильність до азартних ігор.
Я не допомагаю, так?
Було добре, а потім різко звернули зі шляху.
Що б не сталося, ти не сама в цьому, люба.
Коли скажеш матері, запевни її в цьому.
Ти ніколи не була мамою. Я ніколи не була прабабусею.
Тож ми разом навчатимемося дбати про цю дитину.
Дитину?
Ти вагітна?
Дай мені падуб
Постав ялинку Поки настрій є до свят
Панчоху наповни
Хай це зашвидко
Та дім нам із тобою прикрашати час
Бо Різдво нам так потрібно Вже цієї миті
Свічки у вікні Колядки нам заграй
Бо Різдво нам так потрібно
Вже цієї миті
Ні сніжинки не було ще Але, Санто, поспішай
Трубою спустися
І вогники найяскравіші запали
Фруктовий кекс поріжте
Нам прикрашати час Мішурою віти ялин
Бо нам музика потрібна
І сміх нам не завадить
І пісні лунають Хай крізь всі негоди в нас
І потрібне нам яскраве Щастя всім навіки
Треба нам Різдво цієї миті
Треба вкласти дітей спати до того, як вони перетворяться на дрова.
Дуже хочу завтра почути більше. Ти його знайдеш, знаю.
Так, сподіваюся.
Так.
Що ж, веселого передвечір'я святвечора.
- Дякую. - З Різдвом.
З Різдвом.
- Побачимося завтра. - До завтра.
- Добраніч. Бувайте, дітлахи. - Добраніч.
- Ходімо. - Добраніч.
Добраніч.
- Привіт. - Це різдвяне диво!
Мама з татом пережили виставу, не сказавши жодного слова.
О, гарно. Тобто звісно,
треба зважити, що тут не можна говорити, бо театр.
Гаразд.
- Вибач. Я про... - Як усе добре.
Якщо вони витримали дві години, проживуть іще два дні.
- Так. - Ну-бо?
- Я подякую їм. - Гаразд. Добре.
А де Майк?
Його викликали на роботу.
Може й не прийти на Святвечір.
Що ж, ми на місці. І подумай так:
деякі дуже важливі люди працюють і на свята.
- Так? - Це краще. Так.
Господи!
Браво.
Дякую, люба моя.
І ти. Суперзірковий лікар.
Це було чудово. Ти чудова. Ти була справді чудова.
О, це так мило з вашого боку. Дякую.
Мюріель. Можна я відійду?
Так, звісно.
Вони такі прекрасні.
Мішель, що ти тут робиш?
Я приїхала побачити тебе.
Я гадала, що витанцьовуватиму перед тобою я, а не навпаки.
Я...
Я пішла в АА.
Уже шість місяців твереза,
і я зараз на восьмому кроці.
Спокутую провину.
Я мушу сказати, що мені дуже шкода.
За все.
Спасибі за це.
- А ти не думаєш, що вже запізно? - Я знаю.
Але вислухай мене.
І тоді ти більше мене не побачиш.
Хіба що схочеш.
Агов.
Тату, я тебе шукав.
Я викликав таксі.
Ти ж не попрощався.
Я не хотів пояснювати, чому їду додому.
До Брі?
До Сакраменто.
Щойно я хотів подякувати, що ти прийшов.
Я так не можу, Джеку.
Я обіцяв Мел велике сімейне Різдво,
а ти не перетерпиш лише два дні?
Не можу дивитися, як мама живе собі.
Та ну, хто знає, чи це серйозно з Хав'єром?
Я знаю.
А звідки ти можеш про це знати?
Маму запитай.
Люба, я так тобою пишаюся.
Я добре виступала?
Добре? Жартуєш? Ти молодець.
Ти ж зірка всього шоу. Це тобі.
Бреді, не варто було.
Де твоя сумка, люба?
Я залишила її за лаштунками.
Гаразд, ходімо пошукаємо.
Так, до зустрічі.
Привіт.
З тебе вийшов чудовий вітчим.
Ой ні, це занадто швидко.
Не подумай, я тебе не підганяю.
Добре. Бо Ларк хоче представити мене мамі.
- Овва. - Так.
То це серйозно?
Так.
Так, мабуть.
Ну логічно.
Я бачила тебе на козанах. Не знала, що ти Вейн Грецький.
Ти багато чого про мене не знаєш.
Так, у цьому й була наша проблема, так?
Вибач.
Та ні, я це заслужив.
Ні, не заслужив.
Тобто трохи заслужив.
Але ти також заслуговуєш на те, що маєш із Ларк.
Я дуже рада за вас.
Що ж, дякую.
- Я б сказав, що радий за тебе й Майка... - Але ні.
Ні. Зовсім ні.
Але я радий бачити тебе щасливою.
Я серйозно.
Дуже рада тебе бачити.
Так, я теж дуже радий тебе побачити.
З Різдвом?
Веселого Різдва.
Що ж,
розумію, чому ти не приїжджаєш частіше.
Що? Це в якому сенсі?
Я радію, що один чоловік дивиться на мене як-от Хаві.
А в тебе таких, вочевидь, двоє.
Що? Він не... Це не...
Він дивиться як друг, мамо.
Так. Мені б таких друзів.
Та годі з тебе. А де Хаві?
Хаві забирає нашу машину.
О, і тато їде до Сакраменто.
Що сталося, мамо?
Ну що ж,
він, можливо, бачив, як я цілувалася з Хаві під падубом,
а тоді він, можливо, при всіх мене принизив.
І, можливо, я сказала йому, що ми плануємо з'їхатися.
Серйозно, мамо?
О ні, це виправляти я не буду.
Привіт, Мел.
Привіт.
Отже, маю новини. Цей мій чувак знайшов твого батька.
Оце так швидкість.
Де швидкість?
Ми змогли. Знайшли мого батька.
Це чудово. Де він?
Вочевидь він досі тут. У Вірджин-Рівер.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька