Tänker du säga nåt eller bara…?
Hur kunde du vara så självisk?
Det enda jag kan göra är att be om ursäkt, Jack.
-Det räcker inte. -Jag vet.
Så kom igen, skrik åt mig. Säg vilken hemsk person jag är.
Det är inte därför jag är här.
Jag försöker bara förstå. Efter allt jag gjorde för dig…
Och Mel med.
-Du drog in henne i det här. -Jag förstår mig inte på dig.
Jag trodde du skulle vara lättad över att slippa ha med mig att göra.
Jag är inte lättad.
Jag trodde att jag skulle bli far till tvillingpojkar.
Du fick mig att tro det. Du fick alla att tro det.
I flera månader slet jag för dig
och såg till att du hade allt du kunde behöva.
Jag skulle ha gjort allt för de pojkarna.
Och du tog det från mig.
Du förödmjukade mig.
-Du krossade mitt hjärta. -Nu vet du hur det känns.
Våga inte lägga det på mig.
Jack, du förstår inte. Hur det tog slut mellan oss?
Att se dig dra dig undan och bli kär i Mel mitt framför mig?
Det var tortyr.
Sen fick jag reda på att jag var gravid, och jag var rädd.
Och jag var ensam.
Och det värsta med det
var tanken på att förlora dig för alltid.
Så jag ljög.
-Vad vill du att jag ska säga? -Jag vet inte, Jack.
Jag hoppas att du kan förlåta mig.
-Har du berättat för den riktiga fadern? -Nej, det var en engångsgrej.
Han är inte lämpad som far.
-Hur vet du det? -För att han inte är som du.
Jag ljög för att ge tvillingarna en framtid…
…nån som försörjde oss.
Kan inte en liten del av dig sympatisera med det?
Du har min sympati…
…men inte min förlåtelse.
Det var därför jag flyttade,
för att han inte skulle kunna försöka avskräcka mig från att vittna.
Vi borde inte anta att det var Don.
Allvarligt?
Det kanske var några fulla tonåringar.
Vet du hur många våldsamma brottslingar jag har åtalat?
-Jag vet hur ett hot ser ut. -Hur kan du vara så säker?
För att det kändes som ett, Brady.
Ja.
Okej.
Jag hör dig.
Kom hit.
Du.
Jag kommer inte att låta nåt hända dig.
Okej?
Jag lovar.
Försök sova lite, okej?
Vad gör du här uppe?
GRACE VALLEY SJUKHUS
Hallå?
Hej, dr Kane.
Herregud, du är en livräddare. Tack så mycket för att du fick in Ava.
-God morgon. -God morgon.
-Hur var löprundan? -Den var bra.
-Långsam. -Ta det lugnt, du bär värdefull last.
Nej, det var inte barnet.
Det var så vackert att jag blev distraherad.
Jag såg soluppgången, hela grejen.
Det var evigheter sen jag glömde bort tiden på det viset.
Det är bra. Det är väl meningen med den här pausen?
-Att ta det lugnt? -Ja, jag vet.
En omelett och en latte? Okej, vad pågår?
Inget, jag vill bara tacka för ditt stöd genom den här röran med Charmaine.
Du sov när jag kom in igår, men jag kom aldrig till Preacher.
Faktum är…
Jag träffade Charmaine.
Okej.
Hur gick det?
-Du hade rätt, det var bra. -Jaså?
Jag menar, det var inte bra. Men jag är glad att vi pratade.
-Vad sa hon? -Hon ville att jag skulle förlåta henne.
-Gjorde du det? -Nej, jag kunde inte.
Men jag mådde bättre när jag vaknade. Så, tack.
Bra.
Hur som helst, hur var det med Taras syster?
-Ditt sms igår lät allvarligt. -Nej, hon mår bra.
Jag fick in henne hos en specialist på Grace Valley.
-Jag ska köra dit henne om ett tag. -Okej.
Man kan ta tjejen ur kliniken men inte kliniken ur tjejen.
Det är bara skjuts.
Sen ska jag återgå till att behärska konsten att sy.
Du, Brie ringde medan du var ute.
Hon och jag ska vandra Angel's Peak idag.
-Det låter kul. -Ja.
Hon sa att hon ville prata om nåt.
Tja, jag är glad att ni umgås mer.
Jag är glad att du inte ska till jobbet, för det betyder att vi har lite tid för…
-Nu förstår jag vad frukosten handlade om. -Nej.
Men om det hjälper…
Låt mig kolla mitt hektiska schema.
Jag har inget.
Så passande.
Så för att sammanfatta – varken film, konsert eller museum?
Du tänker väl inte bli konstig igen?
Nej, men vi får bara en första dejt. Jag vill göra rätt.
Jag trodde att vi hade varit på många dejter.
Så se det som en andra första dejt, vår officiella.
-God morgon, Denny och Lizzie. -God morgon.
Jag måste gå. Hope, du måste lova mig en sak.
-Ta din medicin. -Ja.
Ligg lågt.
-Och var snäll mot Lizzie. -Du får två av tre.
Det duger.
-Hejdå. -Hejdå.
Hejdå.
Så,
hur mår du idag?
Jag kan fortfarande inte tro det,
att de där kappvändarna tänker ersätta mig som borgmästare.
Hon är dramatisk. De har inte beslutat nåt officiellt.
Det är struntprat, och det vet du.
Jag skulle hellre äta glas än träffa kommunfullmäktigeledamöterna,
men jag måste hålla tal vid invigningen av koloniträdgården i eftermiddag.
Varför ber du dem inte stoppa upp nåt?
Det vore kul, eller hur?
Vänta.
-Lizzie. -Va?
-Nej, jag skämtade. -Det är perfekt.
Jag ska använda talet för att övertyga dem om
att jag fortfarande kan vara borgmästare, och du ska hjälpa mig skriva det.
Hope, jag är inte din talskrivare. Jag är din assistent.
Vill du hellre gå upp och ge mig ett bad?
Som jag trodde. Ta en penna.
Ha så kul.
-Är det familjen Middletons kokbok? -Ja, den enda.
Jag har inte sett den på flera år.
Jag funderar på att ändra menyn, röra om lite i grytan.
Saknar du Paige?
Det är som det är. Jag tror att jag har dejtat klart ett tag.
Det är för mycket jobb.
-Jag ska fokusera på mig själv. -Det låter bra.
Dessutom borde det vara kul att bli kär. Stressa inte över att hitta den rätta.
Gå ut, ha kul, gör misstag, ligg runt…
-Vem får ligga? -Definitivt inte jag.
-Preacher tar en paus från kvinnor. -Va?
Skämtar du med mig? Du har allt. Du är smart, pålitlig, en otrolig kock…
Kolla in armarna. Du är som en grekisk gud.
Okej, skäm inte ut min vän.
Du kommer att vara det bästa som har hänt nån, när du är redo.
Hur som helst, är du redo att få spö på stigen?
-Vi ses runt lunch. -Ha så kul.
Tro mig, du vet inte när ditt livs kärlek kommer att komma in på den här baren.
-Kom igen, Romeo. Hejdå, Preach. -Jag vet saker.
PATIENTINFORMATION
Är du redo?
Bueller?
Hej.
Förlåt.
-Herregud. Hur gick det med dr Kane? -Du vet, läkare.
Ja.
Måste du boka ett återbesök, eller…?
Nej, vi drar härifrån. Sjukhus gör mig obekväm.
Inget illa menat.
Okej. Det är en lång bilresa.
-Vill du äta lunch? -Visst.
FENTANYL-EXPONERING & DESS OMEDVETNA OFFER
Du ville träffa mig?
Jag såg att försäkringsanspråken inte har lämnats in än.
Ja, Mel brukade göra det.
Nämnde jag inte häromdagen att jag ville att de skulle tas itu med?
Så du menade av mig?
Det stämmer, Cameron.
Förlåt, jag insåg inte det. Jag vet inte hur onlinesystemet funkar.
-Varför inte? -För att Mel fixade det.
Framgent, när jag säger att jag vill att anspråken tas itu med,
vill jag att de tas itu med snabbt och effektivt.
Ja, och jag sa att jag inte är fakturautställare.
Jag drev den här kliniken själv i 30 år.
När jag inte visste hur jag skulle göra listade jag ut det.
Så om du inte tänker hjälpa till föreslår jag att du drar.
Stör jag?
-Inte alls. -Nej.
-Jag har mitt återbesök med dr Hayek. -Ja. Den här vägen, Muriel.
Hördu! Vi hade en överenskommelse. Du kunde ha gjort henne illa.
-Okej. Tyst, pysen. -Och vem fan är du?
Killen som står mellan dig och nåt du kommer att ångra.
Det här är Gene Sackheim, en vän till mig.
Gene, Daniel Brady. Den jag berättade om.
Du bröt ditt löfte. Du sa att du skulle lämna henne i fred.
Låt mig påminna dig om vår överenskommelse.
Jag leker trotjänare, och du håller dig borta från Brie.
-Det var överenskommelsen. -Och jag tänker hålla min del.
Genom att kasta en sten genom fönstret och nästan skrämma ihjäl henne?
Det här börjar bli ett mönster med dig.
-Vad? -Respektlöshet.
Är befälsordningen oklar?
Nej.
Bra, för du måste stanna sent och övervaka ännu en leverans.
Se till att Jeb är informerad när den kommer in.
Jag förväntar mig mer av dig.
Du, Brady.
Om vi ville skada henne hade vi gjort det.
Vet du vad jag inte kan bli klok på?
Att Charmaine ansträngde sig så för att fånga dig i sitt nät av lögner.
Du är inte ett sånt bra kap.
Det finns några kvinnor i stan som inte skulle hålla med dig.
Dina stinkande fötter skulle driva bort de flesta.
-Jag vet inte hur Mel står ut. -Så klart du gör.
-Det ligger i släkten. -Som om!
Var tyst om du inte tål mothugg.
Du ger det åtminstone inte till tvillingar.
Förlåt, för tidigt.
Hör på.
Du och Mel kommer att få en miljon barn.
Vad sägs om att börja med ett och ta det därifrån?
-Jag måste bara säga… -Okej, här kommer det.
Jag menar allvar.
Du anstränger dig alltid för folk du bryr dig om,
även när det är svårt.
Därför vet jag att det kommer att lösa sig.
-Börjar du bli sentimental? -Ja…
Grejen jag ville prata med dig om…
Jag berättade för Mel. Jag bad henne att inte säga nåt.
Vad är det?
Minns du killen jag dejtade innan jag kom hit?
Don?
Det här stället har funnits i evigheter.
Vi brukade komma hit för födelsedagar, examen…
Så fint.
Jag kom ut för min mamma här. Hon var superstöttande. Pappa med.
Hela staden, faktiskt.
Virgin River har definitivt sina särdrag, men folket kunde inte vara vänligare.
Skål för det.
Jag vet att vi precis har börjat lära känna varandra,
men när du kom ut från dr Kanes kontor verkade du lite…
-Udda? -Bara…
-Som om du hade mycket att tänka på. -Jag trodde att jag dolde det rätt bra.
Hur visste du?
En sjuksköterskas intuition.
För några år sen genomgick jag en titthålsoperation för endometrios.
Jag visste att det kunde återkomma, men…
Det är tillbaka.
-Det är allt. -Jag är så ledsen.
Så smärtan igår kväll var en chokladcysta?
Ja, som tur var sprack den inte.
Men vävnaden sprider sig definitivt igen.
Hurra för mig.
Vad är din plan, behandlingsmässigt?
Jag kan genomgå en operation och försöka avlägsna vävnaden,
men jag har levt med smärtan så länge att…
Dr Kane tycker att jag borde överväga hysterektomi.
Hur känns det?
Jag vet inte.
-Jag kanske gör det. -Jag tycker… Det är ett jättestort beslut.
Du borde fundera på saken. Hade du tänkt skaffa barn nån dag?
Vet du vad? Vi kan väl prata om nåt annat?
-Eller vi kanske borde ta in notan. -Ja.
"Så om ni inte omprövar det här löjliga maktövertagandet
kommer ämbetets legitimitet för evigt att vara befläckad. Tack."
-Vad tycker du? -Det är en harang, inte ett tal.
Det är perfekt. Jag skulle inte ändra ett ord.
Slutet kan behöva putsas lite.
Jag minns inte att jag frågade publiken, men fortsätt.
Okej.
Ett bra tal lägger fram en detaljerad handlingsplan,
och slutsatsen påminner alla om vad man tänker göra.
Jag håller inte med. Tänk på de bästa filmtalen:
Notting Hill, Bridget Jones, Dagboken…
-De är känsloladdade. -Är det dina favoritfilmer?
-Låtsas inte att du inte älskar dem. -Okej, nu fortsätter vi jobba.
Jag vill inte skryta, men jag kan lite om talskrivning.
Jaså?
-Jag kandiderade till klassrepresentant. -Var du klassrepresentant?
Nej, jag vann inte. Men det hade inget med talet att göra.
-Den andra killen gav ut tuggummiklubbor. -Vad är det?
-Behöver vi tuggummiklubbor? -Det är ingen usel idé.
Lyssna inte på Denny. Han förlorade ett val mot Lollipop Guild.
Kandiderade du till klassrepresentant?
-Det är irrelevant. -Inte för mig.
-Vart ska du? -Huvudvärk.
Vänta, jag hämtar din medicin.
-Såg du vem som gick in? -Vem då?
Dubbeltrubbel.
Charmaine, vänta på mitt kontor tills undersökningsrummet blir ledigt.
-Dr Mullins. -Cameron.
Jag ville fråga – hur går det för dig och Doc utan Mel?
Bra.
-Så illa? -Vi löser det.
-Doc kan vara… -En riktig plåga.
Nyckfull. Men ja, det kan han vara.
-Jag vet att du inte ber om råd. -Nej, jag bönfaller.
Doc klarar av lite ryggrad.
Han är gift med Hope, för tusan.
Så om du har problem med honom, stå på dig.
-Det kommer han att respektera. -Tack för tipset.
Jag ska göra ett försök.
Men först måste jag lista ut hur jag ska lämna in försäkringsanspråken.
Ja, han sa: "Lös det eller dra."
Vad sägs om att jag lämnar in dem?
Jag brukade ställa ut tandläkarfakturor mellan skådespelarjobb i New York.
Var du skådespelare?
Som Angela Lansbury sa:
"En gång skådespelare, alltid skådespelare."
Herregud.
-De slår så snabbt. -Ja.
-Såja. -Tack.
De mår bra.
Du kan prata med dr Singer om SSRI-medicin som kan användas vid graviditet.
-Om du behöver nåt vet du var jag finns. -Tack, Doc.
Och om du kan undvika det – oroa dig inte för djungeltelegrafen.
De går snart vidare till nästa story. Du är en motståndskraftig kvinna.
Det har du efter din mamma.
-Ja, det är inte det enda jag har. -Vad menar du?
Tja, det känns som om mitt liv är en rad dåliga val efter varandra,
precis som mammas.
Folk skvallrade om henne med, på barer och restauranger.
Men en läkarmottagning är nog nåt nytt.
Och här är jag,
helt ensam och arg på världen, precis som hon.
Är det så du minns henne?
För jag minns en vacker, modig, knivskarp ung kvinna,
precis som du.
Rachel var väldigt självständig.
Jag menar bara att när du låter dig själv se hur underbar du är
kommer rätt person också att se det.
Tack, Doc.
Ja. Det är aldrig för sent att börja tro på sig själv.
-Jag ska försöka. -Ja.
Brie, jag är…
Jag är ledsen att det hände.
Du är en superhjälte.
Insåg du det först nu?
Jag menar det.
Jag kommer att vara vid din sida under rättegången.
Det var en del av grejen jag ville prata med dig om.
-Det är ingen bra idé. -Det är klart jag ska vara där.
Jag vill se hans min när du sätter honom bakom galler.
Och om jag inte vinner? Ska du spöa upp Don i rättssalen?
-Ja, jag tar stenen… -Det är det här jag var orolig för.
Det är inte din strid.
Det blir svårt nog att berätta för främlingar vad som hände.
Det sista jag behöver är att oroa mig för din reaktion.
Vill du verkligen inte ha mig där?
Det jag behöver just nu
är ditt stöd,
inte ditt skydd.
Okej.
Du har rätt, förlåt.
Jag gillar inte tanken på att du ska vara där ensam.
Det kommer jag inte att vara.
Brady ska med.
Han har varit där varje steg på vägen.
Om du verkligen vill stötta mig…
…ger du honom en chans till.
Vad har du i åtanke?
Middag. Hos mig, ikväll.
-Du, jag, Mel och Brady. -Gulligt.
Jag har inga bestick än, men jag känner för att vara värd.
Du har en restaurang, så vi klarar oss nog.
Det är viktigt för mig.
Jag sms:ar Mel så fort vi har mottagning.
Finns det inget jag kan göra?
-Du blev offer för ett hemskt brott. -Jag är inget offer.
Jag är en överlevare.
Följ mig.
Här.
Det finns en hel värld av smörgåsar, Jeb.
Det finns skinka och ost, pastrami på rågbröd, tonfisk…
Ta det med Pauline.
Jag menade inte att sätta dig i en jobbig sits igår.
-Men när jag fick höra om all deg… -Jeb.
Jag tror inte du vet vad som händer här.
Även med det här jobbet får jag det knappt att gå ihop.
Okej?
Jag är ingen langare, men jag har sett ditt hem, vad du kör…
Jag har Annabelle att tänka på. Jag har inget val.
Jag måste göra det här.
Okej.
Okej, men hör på.
De här snubbarna menar allvar.
Så om nåt dyker upp, vad som helst…
Kom till mig först, okej?
Ja.
Är det chefen?
Nej, det är flickvännen.
Vi ska tydligen på dubbeldejt ikväll, och jag måste säga att jag inte kan gå.
Jag kan hålla fortet.
-Är du säker? -Tills du kommer tillbaka? Ja, för fasen.
-Okej. Jag står i din skuld. -Nej, du är inte skyldig mig nåt.
Okej?
Om du hjälper mig så hjälper jag dig.
-Hej. -Hej.
-Är Jack tillbaka än? -Nej, han vandrar fortfarande med Brie.
-Allt bra? -Ja.
-Jag känner mig bara lite misslyckad. -Då är vi två.
Jack berättade om Paige. Jag är så ledsen.
Jag har varit här i sju år, Mel. Jag vill gifta mig, bilda familj.
Det känns som om jag letar på fel ställen.
-Vad vill du ha? -Det mina föräldrar har.
En själsfrände.
Jag vet inte, jag är väl gammalmodig.
Hur träffades de?
Pappa jobbade på kustbevakningen i Charleston.
En dag var han på stranden och såg en kvinna fångas av en tidvattenvåg.
Han simmade ut och räddade henne. De har varit oskiljaktiga sen dess.
Preach, timern gick. Vad ska jag göra med den här?
Vill du smaka på mammas mac and cheese?
Ja, mitt svar är ja.
Ja.
Tack.
-Va? -Tack.
Det var så lite.
-Voilà. -Tack. Jag kom i rätt tid idag.
Herregud.
-Herregud. Är det hummer? -Nej, blåkrabba.
Det är mitt tillägg, men det är mammas recept.
Jag tänkte lägga till några rätter, typ förfinad tröstmat.
Jag har känt mig vilsen,
så jag ville laga nåt som fick mig att må bra.
När jag var i Irak… Det var ensamt.
Så jag brukade ta vad jag kunde och laga ett av hennes recept.
Det kändes som om mamma var där med mig, som hemma.
Det gör det fortfarande.
-Ursäkta mig, jag kommer strax. -Okej, visst.
-Hur är det med huvudet? -Lite bättre. Tack.
Vad är det?
"Till Hope McCrea, Virgin Rivers första borgmästare."
-Jag visste inte att du var den första. -Jo, och enda.
När jag flyttade hit var Virgin River ett så kallat kommunfritt område.
Men när fler människor började dyka upp förändrades våra behov.
Vi behövde ett postkontor, en lanthandel…
Så jag skrev upp en stadga,
och plötsligt behövde vi en borgmästare.
Jag kandiderade inte. Jag blev nominerad.
Jag valdes enhälligt. Och jag har gjort det ända sen dess.
Att vara borgmästare i den här stan…
Det är inte vad jag gör…
…utan den jag är.
Olyckan tog så mycket från mig,
men mitt jobb var delen av min identitet TBI inte kunde påverka.
Det kanske är därför
jag bryr mig så mycket om det, varför jag vägrar ge upp utan strid.
Varför tittar ni på mig så där?
Där har du ditt tal.
Lizzie har rätt, du borde tala från hjärtat.
-Det är inte min specialitet. -Det lät rätt bra alldeles nyss.
Vill du ta det igen?
Hej.
-Hallå där. -Hej.
Hej.
Vad var det för?
För att du fanns där för min syster.
Om jag inte hade blivit så uppslukad av Charmaine och tvillingarna och…
Då kanske jag hade haft mer tid för henne och hon berättat tidigare.
Brie berättade för dig när det var rätt för henne.
Ja, jag vet. Jag bara…
Det känns inte som om jag har funnits där för henne på sistone,
eller för nån.
-Vadå, på grund av Charmaine? -Ja, det tar kål på mig.
-När ska det här ta slut? -Antagligen inte förrän du förlåter henne.
Så jag borde förlåta henne?
Tills du får ett riktigt avslut
kommer hon inte att försvinna ur ditt liv, eller vårt.
-Även om hon inte är här. -Hur förlåter man det oförlåtliga?
Man börjar med att ta ansvar för sin del.
-Vänta lite, vems sida är du på? -Din. Kom igen…
-Det låter inte som det. -Alltid, älskling.
-Men? -Men…
I två år var Charmaine övertygad om att ni hade en framtid tillsammans.
Jag sa aldrig att jag var intresserad av nåt långsiktigt.
Nej, jag vet. Lyssna på mig, okej? Du…
Du gillar inte att svika folk så jag tror att en del av dig lät henne tro det.
Förlåtelse kanske hjälper er båda att gå vidare.
-Tycker du att hon förtjänar det? -Kanske, kanske inte.
Men jag vet att du gör det.
Okej.
Preacher har gjort nåt. Jag menar, det är fantastiskt.
-Kan du ta med lite till Brie? -Visst. Vad är det?
Er senaste signaturrätt.
-Spännande. -Ja.
-Ja, okej. Tack. -Vi ses sen.
Ja.
Vi måste prata.
Okej, prata.
Jag förstår att du vänjer dig vid livet utan Mel,
och jag tar på mig rollen jag spelade i det hela.
Jag är verkligen ledsen, men du anlitade mig till läkare.
Jag vet att du har känt mig sen jag var liten,
men jag är läkare nu.
En jäkligt bra en.
Jag hade rätt om Bert, och jag ska hjälpa många i den här stan.
På jobbet skulle jag uppskatta
om du la ner den nedlåtande tonen och pratade med mig som en man.
Är det allt?
Det är allt.
Jag ber om ursäkt, dr Hayek.
Och jag uppskattar din ärlighet. Du har helt rätt.
Tack.
Men faktum är att Mel är oersättlig,
så vi måste lista ut ett sätt att ta tag i det…
Ja.
Vad fan?
-Hej. -Hej.
Jag har lämnat in alla anspråk och,
även om jag vet att ni inte bad om det, digitaliserat er AMCHART.
Jag kokade nytt kaffe.
Det var slut, så jag åkte och hämtade en blandning jag köpte på Myrtle Farms.
Herregud, ja!
Känner ni doften? Det luktar gudomligt.
Åh, Muriel.
Skulle du vara intresserad av en deltidsanställning?
Visst.
Jag ville be om ursäkt, jag menade inte att gå över gränsen.
Herregud, snälla. Jag överreagerade och blev konstig.
Nej, inte alls.
Jag har haft fertilitetsproblem, så såna här grejer…
Det är känsligt.
Men det är min börda,
och jag menade inte att lägga mig i ditt beslut.
Tack för att du ville hjälpa.
Ja.
Mamma skulle ha älskat det här.
Min mamma dog också i cancer.
Jag beklagar.
Jag saknar henne mest när stora saker händer.
Ja.
Särskilt när det gäller att vara mamma.
Du frågade om jag hade tänkt skaffa barn?
Aldrig i livet.
Men när jag lämnade dr Kanes kontor i morse?
Det knöt sig i magen.
Jag kunde bara tänka på mamma.
Jag älskade henne,
men vi såg världen så annorlunda.
Att vara mamma var hela hennes liv.
Och jag tyckte att det var…
…litet.
Men att komma hit,
se den här trädgården,
vara med Chloe, jag vet inte…
Jag kanske inte är redo att ge upp allt det än.
Jag trodde inte hon hade nåt kvar att lära mig,
men sen i morse…
…skulle jag göra vad som helst för att höra hennes åsikt.
Om du nånsin vill prata finns jag här.
Du ska veta att du inte är ensam.
Tack, Mel.
Inte du heller.
Virgin River är som en orkester,
enskilt drar vi vårt strå till stacken, men tillsammans
bildar vi en symfoni.
Den här trädgården är en hyllning till
allt den här staden står för, till dem som kom före,
till dem som en dag kommer att plantera sina egna frön,
och till de roller vi spelar för att få Virgin River att blomstra.
Vissa av er har börjat tvivla på om jag är rätt person att leda staden,
men till dem säger jag
avfärda mig inte än.
Att tjäna under er har varit mitt livs största ära.
Och jag har så mycket mer att ge.
Och nu…
…är det mitt nöje att officiellt öppna Lilly Anderson-koloniträdgården.
Okej.
-Det var en perfekt dag. -Jag vet.
-Visst var hon fantastisk? -Nej. Eller jo, det med. Men jag menar…
Det här var vår andra första dejt.
Hope, det var otroligt.
Jag talade med kommunfullmäktige, och vi ska diskutera förslaget ikväll.
-Men du har min röst, okej? -Tack.
-Hej. -Hej.
-Kom in. -Tack.
-Jack är snart klar i duschen, så… -Jag kom hit för att prata med dig.
-Okej. -Mel, jag är så ledsen för allt.
Du och Jack har nåt riktigt speciellt.
Jag är ledsen för smärtan jag har orsakat.
Vem är det?
Och jag är glad för er skull.
Hela stan pratar om det. Grattis.
Tack.
Det är glömt.
-Tack. -Jag ska göra mig klar.
Så jag ska lämna er i fred.
Jag kom bara hit för att säga att jag inte ska störa dig igen.
-Jag lovar. Okej… -Char, vänta.
Jag ljög aldrig för dig om vad jag ville när vi var tillsammans.
Men även om mina ord var tydliga
var inte mina handlingar det.
Det var inte rättvist.
Jag är ledsen.
Jag har väntat länge på de orden.
Tack.
Så, vad… Vad ska du göra nu?
Det jag borde ha gjort för längesen.
Jag fick tillbaka mitt jobb på salongen.
Jag har ansökt om en lägenhet
och hittat en grupp för ensamstående mammor.
-Du ska hitta livet du alltid velat ha. -Jag ska skapa livet jag alltid velat ha.
Det här var utsökt, men är ni redo för huvudnumret?
-Inte en chans. -Jo.
Bananpudding kommer strax.
-Vill du hjälpa mig? -Ja.
-Det låter fantastiskt. -Bra?
Tack.
Maten var god.
Ja.
Jag vill tacka dig.
-För att du har funnits där för Brie. -Du behöver inte tacka mig.
-Jag bryr mig om henne, mycket. -Ja.
Hon har helt klart höga tankar om dig, trots mina varningar.
Jag skämtar, typ.
Vi, då? Kommer det nånsin att vara lugnt mellan oss igen?
Jack, vill du ha rånen smulade eller hela?
Vänta, jag… Jag gör det om en sekund.
Ja, det är en bra fråga.
Det är väl upp till dig?
Vi väntar, herrn.
-Hej. -Okej.
Herregud, ska jag minnas det?
-PAKET ANLÄNT -JAG ÄR KVAR HÄR
-INGEN BRÅDSKA -JAG AVSLUTAR SNART
Har du en mortel, eller vill du…?
Jag förstår, Muriel. Tack för att du berättade.
Hejdå.
-Jag är ute. -Vänta, va?
De röstade på misstroendeförklaring, alla utom Muriel.
Nej, det går inte ihop. Du var fantastisk.
-Vad kan ha hänt? -Jag har ingen aning.
Hej.
Tänker nån berätta eller måste jag gissa?
Tack för att du var reko på middagen.
Det är svårt att hysa agg när man äter mac and cheese.
Ja.
Tja…
Det krävs ett stort hjärta att förlåta nån som har sårat ens eget.
"Songbird", fint.
Det var mammas favoritlåt.
Var det?
Det är ingen löpningslåt, men jag…
-Jag har den på min spellista. -Nej.
Den påminner mig om henne, och den gör mig glad.
Den spelades i morse, och… Jag vet inte, det var annorlunda.
På vilket sätt?
Det är svårt att förklara. Det var inte sorgligt.
Det kändes bara som om nåt saknades.
-Den är så sorglig. -Nej.
Den handlar om att älska nån även efter att de har gått bort.
Den är vacker.
Den påminde henne om Chloe.
Och nu påminner den mig om mamma.
Den kan göra samma sak för dig.
Jag saknar henne så mycket, Joey.
Jag med.
Jag vill att du kommer ihåg en sak. Du är inte ensam.
Okej.
-Vill du dansa med mig? -Det skulle vara en ära.
Kan du berätta mer om henne?
Tja…
…vi stod varandra nära.
Jag var som en miniversion av henne.
Hon förlorade också ett barn.
Älskling, jag beklagar.
Chloe var bara en bebis.
-Det var innan jag föddes. -Chloe?
Är det henne Chloe Anderson är döpt efter?
Allvarligt?
Under min första graviditet kom alla minnen av min mamma tillbaka.
-Och nu? -Det känns annorlunda.
Vad tror du att det beror på?
Jag har försökt lista ut det.
Jag blev sjuksköterska på grund av mamma.
Jobbet fick mig att känna en koppling till henne.
Varje dag var en påminnelse om att jag tog hennes död
och förvandlade den till ett syfte.
Det är bara några dagar sen jag sa upp mig, men jag…
Jag bara…
Jag saknar verkligen mamma just nu, och jag…
Jag vill inte förlora den kopplingen.
Jag önskar att jag kunde ha träffat henne.
Ja, jag med.
Jag önskar att vår lilla flicka kunde ha träffat henne.
Ja, jag med.
Sista omgången. Två brända, en på bas. Här kommer kastet.
KYCKLING MED ÄPPLE, PALSTERNACKA OCH KÖRSBÄRSJUS
KRABBDIPP MED KOKBANANCHIPS
FORTSÄTT LAGA MAT PUSS & KRAM, M & P
Titta där, Jim. De kommer nog att byta kastare.
Mer efter pausen.
Giants vill ta sin tredje seger för att bli tvåa i divisionen.
Trafiken och vädret kommer efter senaste nytt:
Grace Valley-branden som bröt ut idag har börjat sprida sig.
Guvernören har beviljat tjänstemäns begäran
att skicka brandmän från närliggande distrikt i hopp…
Förlåt att det blev så sent, men jag tog med efterrätt åt Annabelle.
Jeb?
Jeb!
Kom igen.
Nej.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson