Skal du si noe eller bare…
-Hvordan kan du være så egoistisk? -Jeg kan bare si unnskyld igjen og igjen.
-Det er ikke bra nok. -Jeg vet det.
Så, kom igjen. Skrik til meg. Si hvilken grusom person jeg er.
Jeg er ikke her for det. Jeg prøver bare å forstå etter alt jeg gjorde for deg…
Og Mel også.
Du drar henne inn i dette.
Jeg skjønner ikke. Jeg trodde du ville bli lettet
over at dere slipper å ha med meg å gjøre.
Jeg er ikke lettet.
Jeg trodde jeg skulle bli far til tvillinggutter, du fikk meg til å tro det.
Du fikk alle til å tro det.
I månedsvis jobber jeg knallhardt for deg
og sørger for at du har alt du trenger.
Jeg ville gjort alt for de guttene.
Og du tok det bort.
Du ydmyket meg.
-Du knuste hjertet mitt. -Nå vet du hvordan det føles.
Ikke gi meg skylden for dette.
Jack, du forstår ikke. Slik ting endte mellom oss?
Se deg trekke deg unna og forelske deg i Mel rett foran nesa mi?
Det var tortur.
Og så fant jeg ut at jeg var gravid, og jeg var redd.
Og jeg var alene.
Og det verste med det…
var tanken på å miste deg for alltid.
Så jeg løy.
-Hva forventer du at jeg skal si? -Jeg vet ikke, Jack.
Jeg håper bare du kan tilgi meg.
Har du sagt det til faren?
Nei. Det var en éngangsgreie.
-Han kan ikke være far. -Hvordan vet du det?
Fordi han ikke er som deg.
Jeg løy for å gi tvillingene en fremtid.
Noen som kan forsørge oss.
Kan ikke en liten del av deg sympatisere med det?
Du har min sympati, ja.
Ikke min tilgivelse.
Det er derfor jeg flyttet.
Så feigingen ikke kunne prøve å skremme meg fra å vitne.
Jeg synes ikke vi bare burde anta at det var Don.
Virkelig?
Kanskje noen fulle tenåringer som tuller eller noe.
Vet du hvor mange voldelige kriminelle jeg har tiltalt i karrieren min?
-Jeg gjenkjenner en trussel. -Hvordan kan du være så sikker?
Fordi det føltes som en, Brady.
Ja. Ok.
Jeg hører deg.
Kom hit.
Hei.
Jeg skal ikke la noe skje deg.
Ok?
Jeg lover.
Prøv å få deg litt søvn.
Hva gjør du her oppe?
GRACE VALLEY SYKEHUS
Hallo?
Hei, dr. Kane.
Herregud. Du er en livredder.
Takk for at du fikk Ava inn.
-God morgen. -God morgen. Hvordan var løpeturen?
Å, den var bra.
Treg.
Vær forsiktig med deg selv. Du bærer dyrebar last.
Nei, det var ikke babyen.
Det var så vakkert at jeg ble distrahert.
Jeg så på soloppgangen, Jack. Hele greia.
Jeg har ikke glemt tiden slik på evigheter.
Det er bra. Det er det denne pausen skal handle om.
Ta det rolig.
Ja, jeg vet det.
En omelett og en latte?
Ok, hva skjer?
Ingenting. Jeg vil bare si takk
for at du støttet meg gjennom problemene med Charmaine.
Du sov da jeg kom inn i går, men jeg rakk ikke å dra til Preacher.
Jeg snakket faktisk med Charmaine.
Å, jøss. Ok.
Hvordan gikk det?
-Du hadde rett. Bra. -Ja.
Det var ikke kjempebra. Men jeg er glad vi snakket sammen.
Hva sa hun?
-Hun ville ha min tilgivelse. -Tilga du henne?
Nei, men jeg våknet i morges og følte meg bedre. Så takk.
Bra.
Hvordan gikk det med Taras søster? Meldingen din i går hørtes alvorlig ut.
Hun har det bra. Jeg fikk henne inn til en spesialist i Grace Valley,
-Jeg skal kjøre henne dit snart. -Akkurat.
Du kan ta jenta ut av klinikken, men ikke ta klinikken ut av jenta.
Det er bare en kjøretur. Så er det tilbake til sykunsten.
Brie ringte mens du var ute, hun og jeg skal gå på Angel's Peak i dag.
Høres gøy ut.
Ja visst.
Hun sa hun ville snakke med meg om noe.
Vel. Jeg er glad dere møtes mer.
Jeg er glad du ikke må skynde deg på jobb, det betyr at vi kanskje har litt tid til…
Nå ser jeg hva frokosten handlet om.
Nei. Men om det hjelper…
La meg sjekke min travle timeplan.
Jeg har ingenting.
Godt å høre.
Så, for å oppsummere sa du: "Ikke film, konsert eller museum?"
Du blir ikke rar igjen?
Nei. Men vi får bare én første date. Den må være riktig.
Jeg trodde vi hadde vært på mange dater.
Tenk på det som en andre første date. Vår offisielle.
God morgen, Denny, Lizzie.
God morgen.
Jeg må gå. Hope, du må love meg noe.
-Ta medisinene dine. -Jepp.
Slapp av.
Og vær snill mot Lizzie.
Jeg gir deg to av tre.
Det holder.
-Ha det. -Ha det.
Så hvordan har du det i dag?
Jeg kan ikke tro det.
Etter alle disse årene, vil opportunistene erstatte meg som borgermester.
Hun er dramatisk. Rådet har ikke bestemt noe offisielt.
Det er vrøvl, og du vet det.
Og selv om jeg heller hadde spist glass enn å se byrådsmedlemmene igjen,
må jeg holde velkomsttale i åpningen av felleshagen i dag.
-Kan du ikke be rådet om å drite i det? -Det hadde vært gøy.
Vent.
Lizzie.
Hva? Nei, jeg tullet.
Det er perfekt.
Jeg skal bruke talen til å overbevise byrådet
om at jeg vil være borgermester, du hjelper med skrivingen.
Jeg er ikke taleskriveren din. Jeg er helseassistenten din.
Vil du heller gå opp og gi meg et svampbad?
Som jeg trodde. Finn en penn.
Ha det gøy.
Er det Middleton-familiekokeboken?
-Ja visst. Selveste. -Jeg har ikke sett den på årevis.
Jeg tenker på å endre menyen litt. Skake opp ting litt.
Savner du Paige?
Det er som det er. Uansett, jeg er nok ferdig med dating for en stund.
For mye jobb.
-Jeg skal fokusere på meg selv. -Jeg støtter det.
Dessuten skal det være gøy å forelske seg.
Ikke stress med å finne den rette.
Bare kom deg ut, ha det gøy. Gjør feil, få pult.
Å. Hvem får pult?
-Absolutt ikke meg. -Preacher tar en pause fra damer.
Hva? Spøker du? Du er drømmemannen.
Du er smart, pålitelig, du er en fantastisk kokk.
-Sjekk armene. Som en gresk gud. -Ingen vits i å gjøre vennen min flau.
Du er det beste som har hendt noen. Når du er klar.
Er du klar for å bli gått i senk?
-Sikkert. Sees til lunsj. -Ha det gøy.
Stol på meg. Du vet aldri når ditt livs kjærlighet kommer inn i baren.
Hei, Romeo, kom igjen. Ha det, Preach.
Jeg vet ting.
PASIENTINFORMASJON
Klar for å dra?
Bueller?
Hei, beklager.
Hvordan gikk det hos dr. Kane?
Å, du vet, leger.
Ja.
Må du avtale en oppfølging eller…
Nei, la oss dra. Sykehus gjør meg ukomfortabel.
Ikke ta det ille opp.
Ok. Det er langt å kjøre til byen.
-Skal vi spise lunsj? -Ja visst.
OPIATKISE: FENTANYLEKSPONERING
Du ville treffe meg?
Ja, jeg la merke til at forsikringskravene ikke er innlevert.
Ja, Mel pleide å gjøre det.
Nevnte jeg ikke forleden dag at jeg ville ha disse kravene behandlet?
Å, du mente av meg?
Det stemmer, Cameron. Ja.
Beklager. Jeg visste ikke det. Jeg kjenner ikke nettsystemet.
-Hvorfor det? -Fordi Mel satte det opp.
I fremtiden, når jeg sier at jeg vil ha kravene behandlet,
da vil jeg ha dem behandlet raskt og hensiktsmessig.
Ja. Som jeg sa her om dagen er jeg ikke økonomiansvarlig.
Jeg drev klinikken alene i 30 år,
og når jeg ikke kunne noe, fant jeg ut av det.
Så hvis du ikke vil hjelpe, foreslår jeg at du kommer deg vekk.
-Forstyrrer jeg? -Overhodet ikke.
Jeg er bare her for oppfølgingen med dr. Hayek.
Ja, det er denne veien, Muriel.
Hei! Vi hadde en avtale. Du kunne ha skadet henne.
-Stille, kompis. -Og hvem faen er du?
Fyren som står mellom deg og noe du vil angre på.
Dette er Gene Sackheim. En venn av meg.
Gene, Daniel Brady.
Han jeg fortalte deg om.
Du brøt løftet ditt. Du sa du ville la henne være i fred.
La meg minne deg på avtalen vår.
Ja, jeg spiller lojal arbeider. Du holder deg unna Brie. Det var avtalen.
Og jeg har tenkt til å ære det.
Ved å kaste en stein gjennom vinduet og skremme henne?
Dette begynner å bli et mønster hos deg.
-Hva? -Respektløshet.
Er kommandokjeden uklar?
Nei.
Bra, for du må bli sent og ha tilsyn med nok en forsendelse.
Sørg for at Jeb er informert når han kommer.
Jeg forventet mer av deg.
Hei, Brady.
Vi hadde skadet henne om vi ville.
Vet du hva jeg ikke fatter?
At Charmaine gikk så langt for å fange deg i hennes nett av løgner.
Du er ikke et så stort kupp.
Kom igjen. Jeg tror det er noen kvinner i byen som er uenige med deg.
Bare de stinkende føttene dine holder de fleste unna.
-Hvordan holder Mel ut? -Jo, det ligger i familien.
-Særlig! -Ikke ert om du ikke tåler samme tilbake.
Du fører det iallfall ikke videre til tvillinger.
Beklager, for tidlig.
Du og Mel vil få en million babyer.
Hva med å begynne med en og ta det derfra?
Jeg må bare si…
Ok, da begynner vi.
Nei, jeg mener det.
Du går alltid langt for folk du bryr deg om, selv når det er tungt.
-Sånn vet jeg at ting vil gå bra for deg. -Blir du sentimental med meg?
Ja.
Det jeg vil snakke med deg om… Jeg sa det til Mel og ba henne ikke si det til deg.
Hva skjer?
Husker du fyren jeg datet før jeg kom hit?
Don?
Stedet har eksistert i evigheter.
Vi pleide å komme hit for spesielle anledninger, bursdager, eksamener.
Så søtt.
Jeg kom ut til moren min her. Hun var veldig støttende. Pappa også.
Hele byen var det.
Ja. Vel, Virgin River har sine underlige sider,
-men folk kunne ikke vært greiere. -Skål for det.
Jeg vet vi nettopp ble kjent med hverandre,
men da du kom ut av dr. Kanes kontor i dag virket du…
-Rar? -Som om du hadde mye å tenke på.
Jeg trodde jeg skjulte det bra. Hvordan så du det?
Sykepleierintuisjon.
For noen år siden hadde jeg laporoskopisk operasjon for endometriose.
Jeg visste alltid at det kunne dukke opp igjen, men det er tilbake.
-Det er det. -Leit å høre.
Så smerten i går skyldtes en cyste?
Heldigvis sprakk den ikke.
Men vevet sprer seg definitivt igjen.
Hurra for meg.
Så hva er planen din, behandlingsmessig?
Jeg kan jo få en ny behandling.
Prøve å fjerne vevet, men jeg har levd med smerten så lenge at…
Kane synes jeg bør vurdere hysterektomi.
Hva føler du om det?
Jeg vet ikke.
-Kanskje jeg bare gjør det. -Det er en stor avgjørelse.
Du bør tenke på det. Har du tenkt å få barn en dag?
Vet du hva? La oss snakke om noe annet.
Eller kanskje få regningen.
Ja.
"Så om dere ikke revurderer den latterlige maktovertakelsen,
vil kontorets legitimitet være besudlet for alltid. Takk."
Hva synes du?
Det er mer en rant enn en tale.
Den er perfekt. Hadde ikke forandret et ord.
Slutten kan jobbes litt med i hvert fall.
Jeg har ikke spurt tilskuerne, men fortsett.
Ok. En god tale inneholder en detaljert handlingsorientert plan,
konklusjonen minner alle om hva planen er.
Jeg er uenig. Tenk på tidenes beste filmtaler.
Notting Hill, Bridget Jones, Dagboken.
-Emosjonelle. -Er det favorittfilmene dine?
-Ikke lat som om du ikke elsker dem. -Ok, dere to, tilbake til arbeidet.
Ikke for å skryte, men jeg kan taleskriving.
Jaså?
Ja. Jeg stilte som klassepresidentkandidat.
Var du klassepresident?
Jeg vant ikke. Men det har ikke noe med talen å gjøre.
-Den andre fyren ga ut Blow Pops. -Hva er en Blow Pop?
-Trenger vi Blow Pops? -Ingen dårlig idé.
Ikke hør på Denny. Han tapte valget til Lollipop Guild.
Stilte du som klassepresidentkandidat?
-Irrelevant. -Virker relevant for meg.
-Hvor skal du? -Hodepine.
Vent, jeg henter medisinen din.
Så du hvem som gikk inn?
Hvem?
Dobbeltrøbbel.
Charmaine, vent på kontoret mitt til undersøkelsesrommet åpner.
Dr. Mullins?
Cameron.
Jeg mente å spørre. Hvordan går det med deg og Doc uten Mel?
Greit.
Så ille?
-Vi finner ut av det. -Doc kan være…
Kjempeirriterende.
Uforutsigbar, men ja, han kan være det.
Jeg vet at du ikke spør om råd.
Nei, jeg trygler.
Doc tåler at man har litt ryggrad.
Han er gift med Hope, for søren.
Så hvis du har et problem med ham, stå på ditt, og han vil respektere det.
Takk for tipset.
Jeg prøver. Men først må jeg finne ut hvordan sende inn forsikringspapirene.
Ja, han sa: "Finn ut av det, eller stikk."
Hva om jeg sender de kravene?
Jeg jobbet med økonomi for en tannlege mellom skuespillerjobber i New York.
Du var skuespillerinne?
Vel, som Angela Lansbury sa: "En gang skuespillerinne, alltid skuespillerinne."
Herregud.
-De er så raske. -Ja.
-Vær så god. -Takk.
De har det bra.
Og du kan snakke med dr. Singer om graviditetssikre SSRI-er.
-Om du trenger noe, vet du hvor jeg er. -Takk, Doc.
Ja. Hvis du klarer det, ikke bekymre deg for sladderen, ok?
De går videre til neste historie snart nok.
Du er en sterk kvinne, Charmaine.
Du fikk det fra moren din.
Det er ikke bare det jeg fikk fra henne.
Hva mener du?
Jeg føler at livet mitt bare er en rekke dårlige valg,
akkurat som mammas.
Folk sladret om henne også på barer og restauranter.
Men dette er nok første gang på et legekontor.
Og her er jeg.
Helt alene og sint på verden, akkurat som henne.
Husker du henne sånn?
For jeg husker en nydelig, modig,
lynskarp ung dame, akkurat som deg.
Rachel var svært uavhengig.
Alt jeg sier er at når du lar deg selv se hvor flott du er,
da vil den rette personen se det også.
Takk, Doc.
Ja. Aldri for sent å begynne å tro på deg selv.
-Jeg skal prøve. -Ja.
Brie, jeg…
Leit å høre at det skjedde.
Vit at jeg synes at du er en superhelt.
Fant du ut det nå?
Jeg mener det.
Og jeg er ved din side under rettssaken.
Det er faktisk en del av det jeg ville snakke om.
-Det er neppe en god idé. -Selvsagt skal jeg være der.
Jeg vil se blikket hans når du får ham i fengsel.
Om jeg taper? Skal du banke opp Don i rettssalen?
-Ja. Jeg tar steinen… -Jeg var bekymret for det.
Dette er ikke din kamp.
Det blir vanskelig nok å fortelle et rom med fremmede om det.
Det siste jeg trenger er å uroe meg for reaksjonen din.
-Vil du virkelig ikke ha meg der? -Det jeg trenger nå er din støtte.
Ikke din beskyttelse.
Ok.
Du har rett. Beklager.
Jeg liker ikke tanken på at du er hjemme alene.
Det er jeg ikke.
Brady kommer.
Han har vært med hele veien.
Hvis du virkelig vil støtte meg, gir du ham en ny sjanse.
Hva tenker du på?
Middag, mitt nye sted i kveld.
-Du, jeg, Mel og Brady. -Søtt.
Og jeg har ikke sølvtøy ennå, men jeg vil være vert.
Og du har en restaurant, så vi klarer oss nok.
Det er veldig viktig for meg.
Jeg sender melding til Mel når vi får dekning.
Ikke noe mer jeg kan gjøre?
-Du var offer for en fæl forbrytelse. -Jeg er ikke et offer.
Jeg er en overlevende.
Følg meg.
Her.
Det er en hel verden av smørbrød der ute.
Du har skinke og ost, pastrami på rugbrød, tuna melt.
Ta det opp med Pauline. Jeg mente ikke å gi deg problemer i går.
Men da jeg hørte om pengene…
Jeb.
-Jeg tror ikke du vet hva som skjer her. -Selv med jobben har jeg knapt et øre.
Jeg er ingen langer, men jeg har sett stedet ditt. Bilen din.
Jeg må også tenke på Annabelle.
Jeg har ikke noe valg.
Jeg må gjøre dette.
Ok.
Ok, men hør.
Disse karene leker ikke, ok?
Så hvis noe skjer, hva som helst, kom til meg først. Forstår du?
Ja.
Er det sjefen?
Nei. Det er kjæresten.
Vi skal visst på en dobbeldate i kveld, og jeg må si at jeg ikke kan komme.
Jeg kan holde fortet.
Er du sikker?
Til du kommer tilbake, ja.
Greit. Jeg skylder deg en tjeneste.
Nei, du skylder meg ikke noe.
Greit?
Du passer på meg, og jeg passer på deg.
-Hei. -Hei.
Er Jack tilbake?
Nei, han er fortsatt ute og går med Brie.
-Går det bra? -Ja. Jeg føler meg bare mislykket.
Da er vi to.
Jack fortalte meg om Paige. Leit å høre.
Jeg har vært her i syv år.
Jeg vil gifte meg, stifte familie. Det føles som om jeg leter på feil steder.
-Hva leter du etter? -Det foreldrene mine har.
Sjelevenn.
Jeg er vel gammeldags.
-Hvordan møttes de? -Faren min var i kystvakten i Charleston.
En dag ser han en dame bli fanget i en tverrstrøm.
Svømte ut, reddet henne. De har vært uatskillelige siden.
Jøss.
Timeren pep. Hva skal jeg gjøre med dette?
Vil du prøve mammas berømte mac and cheese?
Ja. Det sier jeg ja til.
Takk.
-Hva? -Takk.
Bare hyggelig.
Voilà.
Takk. Jeg hadde god timing i dag.
Herregud.
Herregud. Er det hummer?
Nei, blå krabbe. Jeg la til det, men det er mammas oppskrift.
Jeg har tenkt på å legge det til noen retter. En oppgradert kosematgreie.
Jeg har følt meg bortkommen i dag, så jeg vil lage noe jeg føler meg bra av.
Det var ensomt i Irak. Så jeg lagde det jeg kunne.
En av oppskriftene hennes. Det var som om moren min var med meg.
Det er det fortsatt.
Jeg kommer straks tilbake.
Greit.
-Hvordan er hodet? -Litt bedre. Takk.
Hva er det?
"Til ære for Hope McCrea. Virgin Rivers første borgermester."
Jeg visste ikke at du var den første.
Første og eneste. Da jeg flyttet hit, var Virgin River et kommunefritt område.
Men da flere og flere kom hit, endret behovene våre seg.
Vi trengte et postkontor, en butikk.
Så jeg skrev et stiftelsesdokument,
og plutselig trengte vi en borgermester.
Jeg stilte ikke engang. Jeg ble nominert. Valgt enstemmig.
Og jeg har gjort det siden.
Jøss.
Å være borgermester i denne byen…
…det er ikke det jeg gjør. Det er den jeg er.
Ulykken tok så mye fra meg, men jobben min
er det eneste ved identiteten min hjerneskaden ikke kunne røre.
Kanskje det er derfor jeg bryr meg så mye om det.
Hvorfor jeg ikke gir meg uten kamp.
Hvorfor ser dere sånn på meg?
Det er talen din.
Lizzie har rett. Snakk fra hjertet.
Det er ikke akkurat min spesialitet.
Det hørtes bra ut akkurat nå.
Vil du prøve en gang til?
Hei.
Hei, du.
Hei.
-Hva var det for? -Å være der for søsteren min.
Kanskje om jeg ikke hadde blitt så opptatt av Charmaine og tvillingene, og…
Kanskje jeg hadde hatt mer tid, og hun hadde sagt det tidligere.
-Brie ville si det når tiden var inne. -Ja, jeg vet det. Jeg bare…
Jeg føler at jeg ikke har vært der for henne i det siste. Eller for noen.
-På grunn av Charmaine? -Ja, det tar liv av meg.
-Når slutter dette? -Sikkert ikke før du tilgir henne.
-Synes du jeg bør tilgi henne? -Helt til du får en ordentlig avslutning,
vil hun aldri forsvinne fra livet ditt. Livene våre.
-Selv om hun ikke er her. -Hvordan tilgir du det utilgivelige?
Du begynner med å ta ansvar for din del.
-Vent. Hvem sin side er du på? -Din. Kom igjen.
-Det høres ikke sånn ut. -Alltid, kjære. Alltid.
-Men? -Men…
I to år var Charmaine overbevist om at dere hadde en fremtid sammen.
Kom igjen. Jeg sa aldri at jeg var interessert i noe langsiktig.
Nei, jeg vet det. Bare hør på meg. Ok? Du…
Jeg tror at fordi du ikke liker å svikte folk,
lot en del av deg henne tro det.
Kanskje tilgivelse vil hjelpe begge med å gå videre.
Fortjener hun det?
Kanskje, kanskje ikke.
Men jeg vet at du gjør det.
Ok.
Å, hei, Preacher lagde noe.
Det er fantastisk.
Kan du ta med noen til Brie?
Ja visst. Hva er det?
Det er din nyeste signaturrett.
Spennende.
Ja.
Ja, greit. Takk.
Vi sees senere.
Jepp.
Vi må ta en prat.
Ok, prat.
Jeg forstår at du venner deg til livet uten Mel, og…
Jeg tar ansvar for min del i hennes oppsigelse. Jeg beklager det.
Men du ansatte meg som lege. Du har kjent meg siden jeg var gutt, men…
Jeg er lege nå.
Og jeg er kjempeflink. Jeg hadde rett om Bert, og jeg skal hjelpe mange i byen.
Jeg hadde satt pris på
om du ikke er nedlatende, men prater til meg som en mann.
Er det alt?
Det er alt.
Jeg beklager, dr. Hayek.
Jeg setter pris på ærligheten. Du har rett.
Takk.
Men faktum er at Mel er uerstattelig.
Så vi må finne en måte å stramme til på.
Ja.
Hva pokker?
-Hei. -Hei.
Jeg er ferdig med å sende inn alle kravene, og du spurte ikke,
men jeg digitaliserte journalene også.
Dere har en kanne kaffe. Det var tomt.
Så jeg dro hjem og hentet typen jeg kjøpte på Myrtle Farms.
Herregud. Ja. Kan dere lukte det?
Det lukter himmelsk.
Å, Muriel.
Er du interessert i en deltidsjobb?
Ja visst.
Beklager det i stad. Jeg mente ikke å gå for langt.
Vær så snill. Jeg ble rar og overreagerte.
Nei, overhodet ikke.
Jeg har også hatt fruktbarhetsproblemer, det er sensitivt.
Det er bagasjen min,
og jeg mente ikke blande meg inn i avgjørelsen din.
Takk for at du vil hjelpe.
Ja.
Mamma ville ha elsket alt dette.
Jeg mistet mamma til kreft også.
Leit å høre.
Jeg savner henne mest når store ting skjer i livet.
Ja.
Spesielt når det gjelder å være mor.
Du spurte om jeg planla å få barn?
Aldri i verden.
Men da jeg forlot dr. Kanes kontor i morges?
Jeg hadde mageknip. Jeg klarte bare å tenke på mamma.
Jeg elsket henne, men vi så verden så forskjellig.
Å være mor var hele livet hennes.
Og jeg trodde det var lite.
Men når jeg kommer hjem, ser denne hagen,
er med Chloe, jeg vet ikke.
Kanskje jeg ikke er klar for å avskrive det.
Jeg trodde ikke hun hadde mer å lære meg.
Men siden i morges…
…ville jeg gjort alt for å høre hva hun hadde å si.
Hvis du vil snakke, er jeg her.
Men vit at du ikke er alene i dette.
Takk, Mel.
Ikke du heller.
Virgin River er som et orkester.
Vi spiller hver vår del, men sammen…
danner vi en symfoni.
Denne hagen er en hyllest til…
alt byen står for.
Til de som var her tidligere, til de som en dag vil plante egne frø,
til rollene vi spiller for å få Virgin River til å blomstre.
Til slutt, noen av dere begynner å tvile på
om jeg er den rette til å lede byen.
Men til dem sier jeg, ikke avskriv meg ennå.
Å tjene dere har vært den største æren i mitt liv.
Og jeg har så mye mer å gi.
Og nå…
…er det en glede å offisielt åpne Lilly Anderson felleshage.
Greit.
I dag var perfekt.
Jeg vet det. Hun var utrolig, ikke sant?
Nei. Vel, ja, det også. Men jeg mener,
i dag ble vår andre første date.
Hope, seriøst. Det var utrolig.
Jeg snakket med rådet,
og vi skal diskutere forslaget offisielt i kveld.
Men du har min stemme, ok?
Takk.
Å, hei.
Hei.
-Kom inn. -Takk.
Jack gjør seg ferdig i dusjen.
-Så… -Jeg kom faktisk hit for å snakke med deg.
Å, greit.
Jeg er så lei meg for alt.
Det du og Jack har er veldig spesielt.
Og beklager smerten jeg har forårsaket.
Hvem er det?
Og jeg er veldig glad på deres vegne.
Hele byen snakker om det. Gratulerer.
Takk.
Det hører fortiden til.
Takk.
Jeg skal gjøre meg ferdig. Så jeg skal la dere få være i fred.
Så jeg kom for å si at jeg ikke vil plage deg igjen, Jack.
Jeg lover. Ok.
Char, vent.
Jeg løy aldri til deg om hva jeg ville da vi var sammen.
Men selv om ordene mine var klare,
var kanskje ikke handlingene det.
Og det var ikke realt.
Jeg beklager det.
Jeg har ventet lenge på å høre deg si det.
Takk, Jack.
Hva skal du gjøre nå?
Det jeg skulle gjort for lenge siden.
Jeg fikk jobben i salongen tilbake og søkte om en leilighet.
Jeg fant en gruppe for alenemødre.
-Du finner livet du alltid ønsket deg. -Jeg skal skape det livet.
Dette var nydelig.
Men er dere klare for hovedretten?
-Aldri i livet. -Jo. Bananpudding kommer straks.
-Vil du hjelpe meg? -Ja.
Høres fantastisk ut.
Bra?
Takk.
Maten var god.
Ja.
Jepp.
Jeg vil takke deg. For å være der for Brie gjennom alt dette.
Du må ikke takke meg.
Hør her, jeg bryr meg om henne. Veldig.
Ja.
Tydeligvis liker hun deg kjempegodt tross advarslene mine.
Jeg tuller. På en måte.
Hva med oss? Vil vi komme overens igjen?
Hei, Jack. Vil du ha kjeksene smuldrede eller hele?
Å, vent. Jeg gjør det straks.
Ja, godt spørsmål, Brady.
Det er vel opp til deg?
Vi venter, sir.
-Hei. -Ok.
Herregud. Skal jeg huske det?
ANKOMSTTID? PAKKE MOTTATT FORTSATT HER
INGEN HAST FULLFØRER SNART
Har du morter og pistill, eller vil du…
Jeg forstår, Muriel. Takk for at du sa ifra.
Ha det.
Jeg er ute.
Vent, hva?
Rådet stemte for mistillit. Alle unntatt Muriel.
Nei, det kan ikke stemme. Du var utrolig.
Hva kan ha skjedd?
Jeg aner ikke.
Å, hei.
Skal noen si det til meg, eller må jeg gjette?
Takk for at du var grei under middagen.
Vanskelig å bære nag når du spiser mac and cheese.
Ja.
Det krever et stort hjerte å tilgi noen som har såret ditt.
"Songbird", fint.
Det var mammas yndlingssang.
Ja?
Det er ikke en løpesang, men den er på spillelisten.
Nei, det er den ikke.
Den minner meg om henne, og det gjør meg glad.
Den kom på i morges, og det var annerledes.
Hvordan da?
Vanskelig å forklare. Den var ikke trist.
Det føltes som om noe manglet.
-Så trist. -Den er ikke trist.
Den handler om å elske noen selv etter at de er borte.
Den er vakker.
Hun sa at den minnet henne om Chloe. Og nå minner den meg om mamma.
Den kan gjøre det samme for deg.
Jeg savner henne sånn, Joey.
Samme her.
Jeg vil at du skal huske noe. Du er ikke alene i dette.
Ok.
Vil du danse med meg?
Det hadde vært en ære.
Kan du fortelle meg mer om henne?
Vel…
Vi sto hverandre nær.
Jeg var som en mini-versjon av henne.
Hun mistet også et barn.
Å, skatt. Leit å høre.
Chloe var bare en baby. Det var før jeg ble født.
Vent, Chloe?
Er det hun Chloe Anderson er oppkalt etter?
Virkelig?
Under min første graviditet kom alle minnene om mamma tilbake.
Og nå?
Det føles annerledes enn tidligere.
Hvorfor det, tror du?
Jeg prøver å finne ut av det.
Jeg ble sykepleier på grunn av moren min.
Arbeidet pleide å få meg til å føle meg knyttet til henne.
Hver dag var en påminnelse om at jeg gjorde hennes død til et formål.
Og jeg vet at det bare er noen dager siden jeg sa opp, men jeg…
Du vet, jeg bare…
Jeg savner mamma nå, Jack.
Jeg vil ikke miste den forbindelsen til henne.
Kunne ønske jeg kunne ha møtt henne.
-Jeg også. -Kunne ønske jenta vår fikk møte henne.
Jeg også.
Bunnen av niende, to ut, én mann på. Her er kastet.
KYLLING MED EPLER, PASTINAKKFRIES OG SHERRYSAUS
KOKOSNØTT-KRABBEDIPP MED KOKEBANANCHIPS
KJÆRE JOHN FORTSETT Å LAGE MAT, M & P
Se på det, John, jeg tror det blir et bytte.
Mer etter pausen.
Giants prøver å få tre på rad for å nå andreplass i ligaen.
Trafikk og vær kommer etter siste nytt.
Grace Valley-brannen har begynt å spre seg.
Guvernøren har innvilget lokale tjenestemenns anmodning
om å sende flere brannmannskap fra nærliggende distrikter for å…
Beklager det ble så sent, men jeg tok med dessert til Annabelle.
Jeb?
Jeb!
Kom igjen.
Nei.
Tekst: Knut Normann