Řekneš něco? Nebo…
- Jak jsi mohla být tak sobecká? - Můžu se ti jen omluvit. Znovu a znovu.
- To ale nestačí. - Já vím.
Tak do toho, seřvi mě.
Vynadej mi, jak jsem hrozná.
Proto tu nejsem.
Jen se snažím pochopit, po tom všem, co jsem pro tebe udělal…
A Mel taky.
Vždyť jsi ji do toho zatáhla.
Nechápu tě, Jacku.
Myslela jsem, že se ti uleví, když mě budete mít oba z krku.
Neulevilo se mi.
Myslel jsem, že budu otec dvojčat.
A tys mě tahala za nos.
Tahalas za nos úplně všechny.
Celé měsíce jsem kvůli tobě makal,
abys měla všechno, co bys mohla potřebovat.
Pro ty kluky bych udělal všechno.
A tys mi to vzala.
Ponížila jsi mě…
a zlomila mi srdce.
Teď aspoň víš, jaké to je.
- Neopovažuj se to na mě hodit. Ne. - Ty to nechápeš.
Jak to mezi námi skončilo…
Přestal sis mě všímat
a musela jsem sledovat, jak ses zamiloval do Mel.
Bylo to sužující.
A pak jsem zjistila, že jsem těhotná. Bála jsem se a byla jsem úplně sama.
A nejhorší na tom byla…
myšlenka, že tě navždy ztratím.
Tak jsem lhala.
Co ti na to mám říct?
Já nevím, Jacku.
Jen doufám, že mi odpustíš.
Řekla jsi to skutečnému otci?
To vůbec. To byla jen taková jednorázovka.
- On není rodičovský materiál. - A jak to víš?
Protože není jako ty.
Lhala jsem, aby ta dvojčata měla nějakou budoucnost.
Chtěla jsem někoho, kdo se o nás postará.
Krapet soucitu v sobě snad máš, ne?
Máš můj soucit.
Mé odpuštění ale ne.
Právě proto jsem se přestěhovala.
Aby mě ten zbabělec nemohl zastrašit, abych svědčila.
Ale neměli bychom to jen tak hodit na Dona.
Vážně?
Třeba to byli jen opilí puberťáci, co se nudili.
Víš, kolik násilných zločinců jsem za kariéru hnala před soud?
- Když vidím nebezpečí, poznám to. - Jak to víš?
Protože jsem to vycítila, Brady.
Dobře. Tak jo.
Rozumím.
Pojď sem.
Poslyš.
Nedovolím, aby se ti cokoliv stalo, dobře?
Slibuju.
Zkus se trochu prospat.
Co tady děláš?
NEMOCNICE GRACE VALLEY
Haló?
Zdravím, doktore Kane.
Panebože, vy jste fakt zlatý.
Díky, že jste Avu přijal.
- Dobré ráno. - Dobré. Jaký byl běh?
Jo, šlo to.
Ale moc pomalý.
Dávej pozor. Nosíš s sebou cenné zboží.
Ne, o dítě nešlo.
Bylo tam tak krásně. Dost mě to rozptylovalo.
Pozorovala jsem východ slunce. Úplně celý.
Už velice dlouho jsem takhle neztratila pojem o čase.
To je dobře. Přesně o tomhle by ta pauza měla být, že jo?
O relaxování.
Jo, já vím.
Omeleta a latte?
Hele, co se to tu děje?
Nic. Jen jsem ti chtěl poděkovat
za tvou podporu při tom chaosu s Charmaine.
Když jsem včera přišel, už jsi spala, ale nakonec jsem ke Kazateli nedorazil.
- Jo? - Vlastně jsem šel za Charmaine.
No páni. Aha.
A jak to šlo?
- Mělas pravdu. Dobrý. - Jo?
Nešlo to jako po másle, ale jsem rád, že jsme si promluvili.
Co říkala?
- Chtěla, abych jí odpustil. - A?
To nešlo, ale ráno jsem se vzbudil a bylo mi líp.
Takže díky.
Dobře.
No nic, jak se vede Tařině sestře? Tvá včerejší zpráva zněla dost vážně.
Ne, je v pořádku. Půjde ke specialistovi v Grace Valley.
- Za chvíli ji tam vezu. - Aha.
Z kliniky jsi sice odešla, ale pořád ji máš v sobě.
Jen ji tam vezu.
A jak přijedu, dám se zas do šití.
Hele, když jsi byla venku, volala Brie.
Dneska jdeme na výšlap na Angel's Peak.
- To zní fajn. - Jo.
Říkala, že si se mnou chce o něčem promluvit.
Jsem ráda, že se zas stýkáte.
A já jsem rád, že nespěcháš do práce, protože bychom si teď mohli udělat čas na…
- Aha, už chápu to divadlo s tou snídaní. - To ne. Ale pokud to pomůže…
Musím se podívat do svého zaplněného diáře.
Nic teď nemám.
To rád slyším.
Abychom si to shrnuli: žádné kino, koncert ani muzeum.
Nezačneš se zas chovat divně?
Ne, ale první rande je jen jedno. Chci, aby bylo dokonalé.
A já měla dojem, že jsme jich už měli spousty.
Tak to bude druhé první rande. Ale tentokrát oficiální.
Dobré ráno, Denny, Lizzie.
Dobré ráno.
Jé, musím běžet.
Hope, něco mi slib.
Vezmi si léky.
Jo.
Relaxuj.
- Jo, a buď hodná na Lizzie. - No, dva ze tří by šly.
To by šlo.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
Tak jak se dnes cítíte?
Pořád tomu nemůžu uvěřit.
Po všech těch letech
mě ti zrádci chtějí sesadit z pozice starostky.
Přehání.
- Rada ještě oficiálně o ničem nerozhodla. - To je hloupost a ty to víš.
I když bych radši snědla stará vejce, než abych se s nima znovu potkala,
odpoledne musím pronést uvítací projev v městské zahradě.
Tak jim řekněte, ať si to strčí někam.
To by byla sranda, co?
Počkat.
Lizzie.
- Co? Ne, dělala jsem si srandu. - Je to dokonalé.
Použiju ten projev k tomu, abych tu radu přesvědčila,
že nepatřím do starého železa. A ty mi to pomůžeš napsat.
Hope, ale já projevy nepíšu.
Máte mě tu jen na výpomoc.
Tak bys mi radši nahoře chtěla dát bublinkovou koupel?
To jsem si myslela. Popadni pero.
Bavte se.
JACKŮV BAR
Páni, to je rodinná kuchařka Middletonů?
Jo, přesně tak.
Tu jsem neviděl už roky.
Chci trochu pozměnit menu.
- Dát tomu jiskru, víš? - Chybí ti Paige, co?
To je život. Každopádně si myslím, že s randěním na nějaký čas seknu.
Je to namáhavé.
- Budu se soustředit na sebe. - Palec nahoru.
A navíc by vztahy měly být zábava,
žádný stres, abys našel tu pravou.
Jdi do toho, bav se, dělej chyby, zasoulož si.
Kdo tu bude souložit?
Já rozhodně ne.
Kazatel si dává pauzu od žen.
Co? Děláš si srandu? Máš vše, co ženy chtějí.
Jsi chytrý, spolehlivý a neuvěřitelný kuchař.
- A co ty svaly? Jsi jak řecký bůh. - Hele, neztrapňuj mi tu kámoše.
Až ji najdeš, bude to pro ni výhra.
Neuspěchej to.
- A tobě ukážu, jak se chodí po horách. - Jasně. Budem tu na oběd.
Bavte se.
Věř mi, nikdy nevíš, kdy se v baru objeví tvá životní láska.
Hej, Romeo, jdeme. Čau, Kazateli.
Něco o tom vím.
INFORMACE O PACIENTECH
Můžeme jít?
Haló?
Jé, promiň.
Bože, jak to šlo s doktorem Kanem?
Však víš, doktoři.
Jo.
Nemusíš se sem vrátit na kontrolu?
Ne, padáme odsud. Z nemocnic mám husí kůži. Bez urážky.
Dobře. Ale do města je to daleko.
- Nedáme si oběd? - Jasně.
OBJEV FENTANYLU A JEHO NICNETUŠÍCÍ OBĚTI
Volal jste mě?
Ano, všiml jsem si, že ty pojistky ještě nebyly vyřízeny.
Jo, to dřív dělala Mel.
Copak jsem se nezmínil o tom, že by ty pojistky měly být vyřízeny?
Aha, jako mnou?
Přesně tak, Camerone.
Promiňte, to jsem nevěděl. V tom online systému se neorientuju.
- A proč ne? - Protože ho nastavila Mel.
V budoucnu, když řeknu, že chci ty pojistky vyřešené,
znamená to, že se to má udělat rychle a okamžitě.
A já bych vám chtěl připomenout, že nejsem lékařský administrátor.
Podívej, tuhle kliniku jsem 30 let vedl sám,
a když jsem něco neuměl, tak jsem se to naučil.
Takže pokud mi nepomůžeš, doporučil bych ti, ať mi jdeš z cesty.
Nevyrušuju?
- Vůbec ne. - Ne.
Jdu na kontrolu za doktorem Hayekem.
Ano, tudy, Muriel.
Hej! A co naše dohoda? Mohli jste jí ublížit.
- Fajn, klídek, kámo. - A kdo jsi ty, sakra?
Ten, co stojí mezi tebou a něčím, čeho bys mohl litovat.
Tohle je Gene Sackheim. Jsme přátelé.
Gene, Daniel Brady.
Říkala jsem ti o něm.
Nedodržela jsi slovo. Říkalas, že ji necháš na pokoji.
Mám ti připomenout naši dohodu?
Jo, já se podvolím a vy necháte Brie na pokoji.
Tak zněla dohoda.
A já ji chci dodržet.
Tím, že jí hodíte šutr do okna a vyděsíte ji k smrti?
Začíná se to opakovat příliš často, Brady.
- Co zas? - Nemáš respekt.
Něco nejasného na tom, kdo tu velí?
Ne.
Výborně. Chci, abys tu zůstal a dohlídl na další zásilku.
A zaškol Jeba, než to dorazí.
Od tebe jsem čekala víc.
Hej, Brady.
Kdybychom jí chtěli ublížit, už by se stalo.
Víš, co mi vrtá hlavou?
Že si Charmaine dala tu práci, aby tě do těch svých lží zatáhla.
Zas tak dobrý úlovek nejsi.
Ale no tak, ve městě by se pár žen, co by s tebou nesouhlasily, našlo.
Většinu by jich odradily už jen ty tvoje smradlavé nohy.
- Nechápu, jak to Mel snese. - Ale chápeš, máme to v rodině.
No to určitě!
- Tak o tom nemluv, pokud to neskousneš. - Aspoň to nebudou mít ta dvojčata.
Promiň, stále je to čerstvé.
Hele, ty a Mel budete mít milion dětí.
Jo, začneme jedním a pak uvidíme.
Ale musím ti říct…
A jéje, a je to tady.
Ne, myslím to vážně.
Pro lidi, na kterých ti záleží, vždy uděláš vše, i když je to těžké.
Proto vím, že budeš v pohodě.
- Co to jsou za sentimenty? - Jasně.
To, o čem si s tebou chci promluvit…
Řekla jsem Mel, aby ti nic neříkala.
Co se děje?
Pamatuješ, s kým jsem chodila, než jsem tu přijela?
S Donem.
Ta restaurace už je tu dlouho. Chodili jsme sem na zvláštní příležitosti.
Narozeniny, promoce.
To je moc hezké.
Dokonce jsem tu našim řekla, že jsem na holky. Oba mě v tom podpořili.
A pak i celé město.
Virgin River má rozhodně své vady, ale lidé tu jsou opravdu laskaví.
Na to si připijem.
Hele, vím, že se sotva známe,
ale když jsi vyšla z té ordinace, vypadalas…
- Divně? - Jako bys měla plnou hlavu problémů.
Bylo to tak vidět?
Jak jsi to poznala?
Sestry mají intuici.
Před pár lety jsem měla laparoskopickou operaci endometriózy.
Vždy jsem věděla, že se to může vrátit, ale…
Je to zpátky.
- To je celé. - To je mi líto.
Tu včerejší bolest zavinil endometriom?
Jo, naštěstí to neprasklo.
Ale ta tkáň se na 100% znovu šíří.
Paráda.
- Jaký máš plán, co se týče léčby? - Mohla bych podstoupit další operaci.
Pokusit se tu tkáň odstranit, ale s tou bolestí už žiju tak dlouho…
Kane si myslí, že bych měla zvážit hysterektomii.
Aha.
Jak to cítíš ty?
Nevím.
- Možná to prostě udělám. - Myslím, že… je to dost velké rozhodnutí.
Důkladně to zvaž.
Plánuješ mít někdy děti?
Víš co? Pojďme změnit téma.
Nebo co takhle zaplatit a jít?
Jasně.
„A jestli nepřehodnotíte tu směšnou šarádu s mým sesazením,
legitimita úřadu starosty bude navždy poskvrněna. Děkuji.“
- Tak co? - To není řeč, ale vylívání si zlosti.
Za mě je to dokonalé a nic bych neměnila.
Aspoň ten konec by si zasloužil předělat.
Nevzpomínám si, že bych se ptala obecenstva, ale mluv.
Dobře.
Dobrá řeč představí podrobný plán a na závěr všem připomene, jak to udělat.
Nesouhlasím. Vzpomeňte na projevy z filmových scén.
Notting Hill, Bridget Jonesová, Zápisník jedné lásky.
- Jsou emotivní. - Ty jsou tvé oblíbené?
Nedělej, že se ti nelíbí.
Dobře, vy dva, soustřeďte se.
Nechci se chlubit, ale psaní projevů mi jde.
Vážně?
Ve čtvrťáku jsem kandidoval na prezidenta třídy.
- Byls prezident třídy? - Nevyhrál jsem. Ale projevem to nebylo.
- Můj oponent rozdával lízátka. - Normální lízátka?
- Budeme je potřebovat? - To není špatný nápad.
Neposlouchejte ho. Prohrál volby s lízátkovým princem.
A tys někdy takhle kandidovala?
- Irelevantní. - Mně to přijde relevantní.
- Kam jdete? - Bolí mě hlava.
Počkejte, dám vám léky.
Vidělas, kdo teď přišel?
Kdo?
Dvojitý problém.
Charmaine, počkala bys v kanceláři, dokud neotevřeme ošetřovnu?
Doktore Mullinsi.
Camerone.
Chtěla jsem se zeptat. Jak se vám s doktorem bez Mel daří?
Fajn.
A jéje, až tak?
- Řešíme to. - Doktor může být…
Dost otravný.
Roztěkaný, jo, to on je.
Vím, že se nehodí vám radit.
Ale ano, prosím vás.
On trochu toho sebevědomí zvládne.
Vždyť si vzal Hope, proboha.
Takže pokud s ním máte problém, stůjte si za svým a získáte si respekt.
Díky za tip.
Pokusím se.
Ale nejprv musím zjistit, jak vyřešit ty pojistky.
Řekl: „Zjisti to, jinak mi jdi z cesty.“
Co kdybych to udělala za vás?
Když jsem žila v New Yorku, mezi konkursy jsem pracovala u zubaře.
Byla jste herečka?
Jak říkávala Angela Lansbury: „Jednou herečka, vždycky herečka.“
Božínku.
- Bijí tak rychle. - To jo.
- A je to. - Děkuji.
Vedou si skvěle.
S doktorem Singerem si promluv o antidepresivech při těhotenství.
- Kdybys něco potřebovala, víš, kde jsem. - Díky, doktore.
Jo, a jestli to bude možné,
těmi drby se netrap, jo?
Už brzy se zas bude kecat o něčem jiném.
Jsi odolná žena, Charmaine.
To máš po matce.
Jo, po ní toho mám víc.
Jak to myslíš?
Mám pocit, že celý můj život je jen řada špatných rozhodnutí
Jako ten mámin.
I o ní se vedly drby. V barech, v restauracích.
Ale v čekárně u doktora je to asi poprvé.
A podívejte na mě.
Úplně sama a na všechny naštvaná.
- Tak jako ona. - Takhle si ji pamatuješ?
Protože já si pamatuju krásnou,
statečnou a chytrou mladou ženu.
Přesně jako ty.
Rachel byla naprosto nezávislá.
Chci ti jen naznačit,
že až sama sobě ukážeš, jak jsi úžasná,
uvidí to i ten pravý.
Díky, doktore.
Nikdy není pozdě nabrat trochu sebevědomí.
- Pokusím se. - Jo.
Brie…
mrzí mě, že se to stalo.
Chci, abys věděla, že jsi superhrdinka.
To sis všiml až teď?
Myslím to vážně.
A slibuju, že ti v průběhu toho soudu budu nablízku.
To je jedna z věcí, o kterých jsem s tebou chtěla mluvit.
- Nemyslím, že je to dobrý nápad. - Jistěže tam budu.
Chci vidět, jak se bude tvářit, až půjde sedět.
A když nevyhraju, v soudní síni Donovi nakopeš?
- Jo, a vezmu ten kámen a… - Toho se právě bojím.
Nepleť se do toho.
Už tak bude těžké, když to budu popisovat před veřejností.
A poslední, co budu chtít, je strachovat se o tvou reakci.
Vážně mě tam nechceš?
Teď akorát potřebuju…
tvou podporu.
Ne tvou ochranu.
Dobře.
Máš pravdu. Promiň.
Nedokážu si představit, že tam budeš sama.
Ale nebudu.
Budu s Bradym.
Byl mi nablízku od úplného počátku.
Jestli mi chceš pomoct…
dáš mu druhou šanci.
Jak to myslíš?
Večeře. Dneska u mě.
- Ty, já, Mel a Brady. - Skvělý.
Příbory ještě nemám, ale chci někoho pozvat.
A ty máš restauraci, takže to dáme.
Vážně mi na tom záleží.
Jak budu mít signál, pošlu Mel zprávu.
Určitě nic víc nepotřebuješ?
- Bylas obětí hrozného zločinu. - Nejsem oběť, Jacku.
Jsem přeživší.
Dám ti vědět.
Pojď sem.
Existuje spousta sendvičů, Jebe.
Šunka se sýrem, pastrami na žitném chlebu.
- Tuňák se sýrem. - Stěžuj si u Pauline.
Hele, včera jsem nechtěl dělat problémy, ale když jsem zjistil, kolik peněz…
Jebe.
Ty ale nechápeš, co se tu děje.
I s touhle prací mám sotva na jídlo, hele.
Nejsem dealer, ale viděl jsem, jak bydlíš ty. A to tvoje auto…
Musím zabezpečit Annabelle.
Nemám na výběr.
Musím do toho jít.
Tak jo.
Dobře, ale podívej.
S těmi týpky si nezahrávej, jasný?
Takže jestli se něco stane, cokoliv, tak nejdřív přijď za mnou.
- Rozumíš? - Jo.
To je šéfová?
Ne, přítelkyně.
Dneska večer prý máme dvojité rande
a já jí musím říct, že nemůžu.
Já tady na to dohlídnu.
- Určitě? - Dokud se nevrátíš? Jasně.
Dobře. Tak jo. Máš to u mě.
Ne, s tímhle si hlavu nedělej.
Jasný?
Ty kryj záda mně a já je budu krýt zas tobě.
- Ahoj. - Ahoj.
Už se Jack vrátil?
Ne, stále jsou s Brie na tom výšlapu.
- V pohodě? - Jo, ale mohlo by to být lepší.
Tak to jsme dva.
Jack mi řekl o Paige. Moc mě to mrzí.
Jsem tu už sedm let, Mel. Chci se oženit, založit rodinu.
Zdá se, že hledám na špatných místech.
- A co teda hledáš? - Chci to, co mají naši.
Spřízněnou duši.
Možná jsem jen staromódní.
Jak se poznali?
Táta byl u pobřežní stráže v Charlestonu.
Jednou byl na pláži a viděl, jak jednu ženu odnáší proud.
Doplaval tam, zachránil jí život a od té doby jsou spolu.
Páni.
Kazateli, časovač vypršel. Co s tím?
Dáš si máminy slavné makaróny se sýrem?
Jo, to se odmítnout nedá. Ano.
Děkuji.
Páni.
- Děkuji. - Není zač.
- Voilà. - Díky. Dobře jsem si to dnes načasovala.
Panebože.
Bože. Tys tam dal humra?
Ne, to je modrý krab. Ta část je moje, ale recept je mámy.
Chtěl jsem oživit naše menu.
Dělat obyčejná jídla, ale dát jim jiskru.
Měl jsem den blbec, tak jsem si chtěl pro radost něco uvařit.
Když jsem se v Iráku cítil osaměle, ze zbytků jsem si vařil její recepty.
Jako by tam máma byla se mnou. Jako doma.
I teď to tak cítím.
Promiň, hned se vrátím.
Jasně.
- Co hlava? - Trochu lepší. Díky.
Co je to?
„Na počest Hope McCreaové. První starostky Virgin River.“
- Já nevěděla, že jste první starostka. - První a jediná.
Když jsem sem přijela, Virgin River byla takzvaná
nezapsaná komunita.
Ale když se sem začali stěhovat lidi,
naše potřeby se změnily.
Potřebovali jsme poštu, obchod.
Tak jsem sepsala zakládací listinu…
a najednou jsme potřebovali starostu.
Ani jsem nešla do voleb. Nominovali mě a jednomyslně zvolili.
A od té doby to dělám.
Páni.
Být starostkou tohoto města…
není má práce… ale má identita.
Ta nehoda mi toho vzala tolik
a má práce byla to jediné, co mi to poškození mozku vzít nemohlo.
Možná proto…
mi na tom tak záleží,
proč se toho jen tak nevzdám.
Co na mě tak zíráte?
To je ta řeč.
Lizzie má pravdu, mluv od srdce.
To není moje silná stránka.
Ale teď to znělo fakt dobře.
Co to zkusit znovu?
Ahoj.
- Za co to bylo? - Za podporu mé sestry.
Nevím, kdybych se tak nezabýval Charmaine a těmi dvojčaty,
třeba bych na ni měl víc času a ona by mi to řekla dřív.
Brie ti to řekla, když ona sama uznala za vhodné.
Jo, já vím. Jen…
cítím, že jsem ji poslední dobou moc nepodpořil. Vlastně nikoho.
- Proč? Jako kvůli Charmaine? - Jo, a to mě ubíjí.
Kdy to skončí?
- Asi to neskončí, dokud jí neodpustíš. - Myslíš, že jí mám odpustit?
Dokud to doopravdy neuzavřeš, nikdy ji ze svého života nedostaneš.
- Ani z toho našeho. I když tu nechodí. - Jak odpustit neodpustitelné?
Začneš tím, že přijmeš odpovědnost
za své vlastní činy.
Počkat, na čí jsi straně?
- Na tvé. - Nezní to tak.
- Vždycky, zlato, vždycky. - Ale?
Ale…
Charmaine byla dva roky přesvědčená,
že máte společnou budoucnost.
No tak. Nikdy jsem jí neřekl, že mám zájem o něco dlouhodobého.
Ne, já vím, jasně. Jen mě vyslechni, jo?
Nemáš rád, když lidi necháváš na holičkách
a podvědomě jsi jí to dal najevo.
Možná to odpuštění pomůže otočit list vám oběma.
- Myslíš, že si to zaslouží? - Možná jo, možná ne.
Ale zasloužíš si to ty.
Tak jo.
Jo, a Kazatel něco uvařil.
Je to… úžasné.
- Vezmi trochu, přineseme to k Brie. - Jasně. Páni, co je to?
Je to vaše nejnovější jídlo.
To jsem zvědav.
Ano.
Jo, dobře. Díky.
Uvidíme se později.
Jo?
Musíme si promluvit.
Dobře, tak mluv.
Chápu, že si zvykáte na život bez Mel a…
své role v její rezignaci jsem si vědom.
Za to se omlouvám, vážně. Ale najal jste mě jako doktora.
Vím, že mě znáte už od dětství, ale…
teď je ze mě doktor.
A sakra dobrej.
S Bertem jsem měl pravdu a ve městě pomůžu hodně lidem,
takže když jsme v práci, ocenil bych,
kdybyste upustil od toho povýšeného tónu a mluvil se mnou jako s dospělým.
To je všechno?
Ano.
Omlouvám se, doktore Hayeku.
Vážím si vaší upřímnosti. Máte naprostou pravdu.
- Děkuji. - Jenže Mel je nenahraditelná.
A tak budeme muset vymyslet, jak to tu sami zvládneme…
To jo.
Co to…
- Zdravím. - Ahoj.
Vyřešila jsem všechny ty pojistky
a vím, že jste mě o to nežádal, ale všechny spisy jsou v digitální podobě.
Tady je čerstvá káva.
Žádná tu nebyla, tak jsem skočila domů a přinesla kávu, co jsem koupila na trhu.
Panebože, ano. Cítíte to?
Voní to úžasně.
Ach, Muriel.
Neměla bys zájem o práci na částečný úvazek?
Jasně.
Chci se omluvit za to předtím.
- Bylo to přes čáru. - Prosím tě, to já jsem se chovala divně.
Ne, vůbec ne.
Taky jsem měla problémy s plodností, a tak je to téma pro mě dost citlivé.
Ale to je můj problém
a do toho rozhodování jsem ti mluvit neměla.
- Díky, žes mi chtěla pomoct. - Jasně.
Máma by to tu milovala.
- Moje máma taky zemřela na rakovinu. - To je mi líto.
Nejvíc mi chybí, když se v životě dějí velké věci.
Jo.
Zvlášť když teď dojde o mateřství.
Předtím ses ptala, jestli plánuju děti.
Ani za milion let.
Ale když jsem ráno vyšla z Kaneovy ordinace,
měla jsem nervy nadranc.
Neustále jsem myslela na mámu.
Milovala jsem ji, ale měly jsme odlišný pohled na svět.
Mateřství byla její životní úloha.
A mně tohle prostě… nestačilo.
Ale vrátit se domů, vidět tu zahradu,
být s Chloe… Já nevím.
Možná ještě nejsem připravená tu kapitolu uzavřít.
Nečekala jsem, že by mě ještě něco naučila.
Ale po tom dnešním ránu…
bych za její radu dala cokoli.
Jsem tu, pokud si budeš chtít promluvit.
Chci, abys věděla, že v tom nejsi sama.
Díky, Mel.
Ty taky ne.
Virgin River je jako orchestr.
Každý si hrajeme to svoje, ale společně…
dokážeme zahrát i symfonii.
Tato zahrada je poctou…
všemu, co toto město definuje.
Je tu pro ty, co tu žijí už déle, pro ty, co zde jednou zapustí kořeny,
a pro ty z nás, kteří se snažíme, aby Virgin River vzkvétalo.
A na závěr: Někteří z vás začínají pochybovat,
zda jsem stále s to vést toto město.
Chtěla bych vám říct,
ať mě ještě neodepisujete. Sloužit vám je mou životní ctí.
Mám toho pořád tolik co nabídnout!
A nyní…
je mi potěšením oficiálně otevřít městskou zahradu Lilly Andersonové.
Tak jo.
Dnešek byl dokonalý.
Já vím, byla úžasná, že?
Ne. No, to taky. Ale dneska…
jsme měli naše druhé první rande.
Hope, to bylo vážně úžasné.
Už jsem mluvila s radními
a dnes večer ten návrh oficiálně projednáme.
Ale můj hlas už máš, dobře?
Děkuji.
Jé, ahoj.
Ahoj.
- Pojď dál. - Díky.
Jack je teď zrovna ve sprše.
Vlastně jsem si přišla promluvit s tebou.
Aha.
Mel, chtěla bych se ti omluvit.
Ten váš vztah s Jackem je fakt výjimečný
a mrzí mě, že jsem vám způsobila takovou bolest.
Kdo je to?
A oběma vám to moc přeju.
Mluví o tom celé město. Blahopřeju.
Děkujeme.
Podívej, už je to za námi.
- Děkuju ti. - Jdu se připravit. Nechám vás o samotě.
Přišla jsem, abych ti řekla, že už tě nebudu otravovat, Jacku.
Slibuju. Tak jo.
Char, počkej.
Nikdy jsem ti nelhal o tom, co jsem chtěl, když jsme byli spolu.
A i když byla má slova jasná…
moje činy možná ne.
A to vůči tobě nebylo fér.
Za to se omlouvám.
Na tohle jsem čekala hodně dlouho.
Díky, Jacku.
A co budeš dělat teď?
Co jsem měla udělat už dávno.
Budu zas pracovat v tom salonu,
zažádala jsem si o byt,
našla jsem si skupinu pro svobodné matky.
- Najdeš život, po kterém jsi toužila. - Sama si ho zařídím podle představ.
Bylo to výborné, ale jste připraveni na to hlavní?
- Ani náhodou. - Ale jo.
- Na řadě je banánový pudink. - Pomůžeš mi?
- Ano, pomůžu. - To zní úžasně.
Můžu?
Děkuji.
Bylo to moc dobré.
Jo, bylo.
Hele, chci ti poděkovat, žes Brie s tím vším nenechal ve štychu.
Nemusíš mi děkovat.
- Hele, strašně mi na ní záleží. - Jo.
A ona si o tobě taky očividně myslí jen to nejlepší. Mým varováním navzdory.
Dělám si srandu. Tak trochu.
A co my? Budeme my ještě někdy kámoši?
Jacku, chceš ty oplatky rozdrobené, nebo celé?
Počkej, za chvilku si to připravím sám.
To je dobrá otázka, Brady.
To ale záleží na tobě, ne?
Čekáme, pane.
- Ahoj. - Jdeme na to.
Myslíš, že si to budu pamatovat?
- Jacku, posyp to. - Ne.
To je velmi specifické.
Máš tady paličku a misku, nebo chceš…
Chápu, Muriel. Díky, žes mi dala vědět.
Ahoj.
Odvolali mě.
Počkat, co?
Rada hlasovala o nedůvěře.
- Všichni kromě Muriel… - To nedává smysl. Bylas úžasná.
Co se tam stalo?
Nemám tušení.
Ahoj.
Řekne mi to někdo, nebo mám hádat?
Díky, že ses při té večeři tak snažil.
Je těžké být naštvaný, když jíš makarony se sýrem.
Jo.
Odpustit někomu, kdo tě ranil, vyžaduje velké srdce.
„Songbird“, super.
- Byla to mámina oblíbená písnička. - Jo?
Nehodí se, když jdeš běhat, ale i tak ji mám v playlistu.
To teda nehodí.
Ale připomíná mi ji a zlepšuje mi náladu.
Hrála dnes ráno a bylo to všechno nějak jiné.
Jak jako?
Těžko se to vysvětluje. Nebylo to smutné,
jen jsem měla pocit, že mi něco v životě chybí.
- To je tak smutné. - Není to smutné.
Jde o to milovat někoho, i když už tu není. Je to moc hezké.
Řekla, že jí to připomínalo Chloe.
A teď mi to připomíná mámu.
Můžeš to mít podobně.
Hrozně mi chybí, Joey.
Mně taky.
Něco si zapamatuj.
Nenechám tě v tom samotnou.
Tak jo.
- Zatančíš si se mnou? - Bude mi ctí.
Povídej mi o ní.
No…
byly jsme si blízké.
Byla jsem taková mámina miniverze.
Taky jí zemřelo dítě.
Zlato, to je mi moc líto.
Chloe byla miminko. Stalo se to, než jsem se narodila.
Počkat, Chloe?
Chloe Andersonová je pojmenovaná po ní?
Jako vážně?
Během mého prvního těhotenství
se mi všechny vzpomínky na mámu pořád vracely.
A co teď?
Je to jiný pocit než předtím.
Proč myslíš?
Na to se snažím přijít.
Sestřičkou jsem se stala kvůli mámě.
Díky práci jsem cítila, že k ní mám blíž.
Každý den mi připomínal, že její smrt z mé práce udělala poslání.
Vím, že je to jen pár dní, co jsem odešla z práce, ale…
Víš, já jen…
Strašně mi teď máma chybí
a to spojení s ní prostě nechci ztratit.
Kéž bych ji mohl poznat.
To jo.
- Kéž by ji mohla poznat i naše holčička. - Jo, kéž by.
Konec deváté směny, dva outy, jeden hráč na metě. Nadhazovač…
PEČENÉ KUŘE S JABLKY, PASTIŇÁKOVÉ HRANOLKY S OMÁČKOU
PLANTÝNOVÉ HRANOLKY S OMÁČKOU
DRAHÝ JOHNE, NEPŘESTÁVEJ VAŘIT. S LÁSKOU M & T.
Podívej, Jime.
Bude změna nadhazovače. Ale až po přestávce.
Giants jdou za třetím vítězstvím v řadě, to je posune na druhé místo v divizi.
Doprava a počasí následují po nejnovějších zprávách.
Požár v Grace Valley, který dnes vypukl, se šíří dál.
Guvernér schválil žádost zástupců města
o povolání dalších hasičů z blízkých okresů v naději…
Promiň, že jdu tak pozdě, ale aspoň nesu Annabelle moučník.
Jebe?
Jebe.
No tak.
To ne.
Překlad titulků: Jan Kucherko