EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg heter Alicia, og familien og jeg ble plaget av en skapning i hjemmet vårt.
DET FØLGENDE ER EN SANN HISTORIE
Jeg vokste opp i Garden Grove i California.
Det er rolig, naboene kjenner hverandre. Det er… det var en fin, liten by.
Det var vanskelig i oppveksten.
Moren min var nyskilt. og det var meg
og broren min, Andrew.
ALICIAS BROR
Vi bodde i et mobilt hjem en god stund.
Jeg var så misunnelig, og litt sjalu på mine jevnaldrende.
Ingen bodde i et mobilt hjem, og de hadde bassengfester og grillfester.
Jeg skammet meg litt.
Jeg ble alltid mobbet.
Jeg var litt overvektig og jeg var kort, og jeg var ikke den søteste.
Så det hjalp ikke at jeg bodde i et mobilt hjem.
Det sosiale livet mitt var dårlig.
Så forandret det seg.
Moren min er frisør, og hun fikk jobb i en ny salong.
ALICIAS MANN
Så det ble en mulighet til å finne et hjem for familien.
SJAMAN
Jeg fikk flere kunder og tjente mer. Jeg så et "Til leie"-skilt,
og ba om å få leie huset, og… jøss!
Det var bare en drøm.
Alicia, kom igjen.
Jeg husker at jeg så disse folkene.
De virket litt misfornøyde fordi de ikke ville ha oss der.
De virket ganske sinte.
Men jeg avfeide det, og var bare så glad for å være der.
Andrew.
-Det skal bli rommet ditt. -Ja.
Kom.
Unger!
Mamma?
Alt i orden.
Alt er i orden. Bare gå.
Korset hadde blitt velsignet, så det betydde mye.
Det brakk i en million biter.
Vi var sjokkerte, men tenkte at det var et vindpust
eller at det sto på skakke eller noe sånt.
Ja. Det var ingen forklaring. Det var bare rart.
Noen dager etter at vi flyttet inn, gikk jeg ut i hagen.
Jeg fant noen rare gjenstander i hagen.
Og jeg fikk en uhyggelig følelse av at det var noe som ikke stemte.
Igjen avfeide jeg det.
Det skulle bli første dag av siste skoleår.
Jeg gjorde meg klar til første skoledag og var så spent.
Mamma?
Mamma!
Det var som om du hadde hoppet fra en femetasjes bygning
og knust begge anklene.
Det var uforklarlig.
Hun skrek: "Noen løftet meg opp og dyttet meg.
Noen dyttet meg. Løftet meg opp og dyttet meg."
Jeg tenkte. "Det er ikke en katt."
Den så annerledes ut. Den hadde hoggtenner, og du så ribbeina.
Øynene stirret rett inn i mine.
Jeg har aldri sett et sånt dyr før.
Så jeg dro på sykehuset med mamma.
Det første du sa, var: "Dra hjem og få vekk den skapningen."
Lysene kom på igjen, og skapningen var borte.
Mamma kom hjem fra sykehuset.
Vi fikk deg i seng, og der skulle du være til du ble bra.
Jeg husker at jeg kom hjem og så moren min med gips på beina,
og jeg tenkte: "Skjedde det virkelig?"
Jeg hadde aldri sett noen med to brukne bein og gips på beina.
Det var uvirkelig.
Etter at moren min ble skadet,
var vi fullstendig sårbare i huset.
Mamma?
Mamma!
Andrew?
Mamma!
Alicia?
Mamma?
Det…
Det er en demon…
på rommet mitt.
Du sa: "Det er en demon på rommet mitt."
Mamma tok temperaturen min, og den var 42.
Så la jeg merke til at hendene og armene mine begynte å få store, røde hevelser,
som om jeg hadde brennmerker overalt.
Jeg ble kjørt til akutten.
Leger kom inn med beskyttelsesutstyr,
og de behandlet meg som om jeg var smittefarlig.
De bestemte seg for å legge meg i isbad.
Håret falt ut i store dotter.
Utslettet på armene spredte seg til ryggen, beina og føttene.
Venstre synsnerve skrumpet inn på grunn av temperaturen,
og jeg var blind på venstre øye i en måned.
Det var så skremmende.
Som om du døde foran øynene mine.
Det minnet om en av de bibelske plagene. Ble tynnere og tynnere og blekere.
-Ja. -Det var ingen forklaring.
Men omsider fant de ut hva du hadde.
De fikk hentet inn en dame fra smittevernkontrollen i Chicago.
Hun tok noen tester. Så spurte hun:
"Har du vært i Afrika i det siste?
For du har tyfus."
Legen ble veldig overrasket, og sa at det var umulig,
for det hadde ikke vært noen tilfeller av tyfus i USA siden 1920-tallet.
Den sjeldneste formen for tyfus. Aldri sett i området vårt.
Nå bestemte moren min seg for at det var på tide
å få inn en profesjonell som praktiserer
å fjerne demoniske eksistenser i hjemmet.
Jeg snakket med en venn som fortalte om JC.
Jeg praktiserer som sjaman.
Jeg er lærer for Foundation for Shamanic Studies i San Diego.
Jeg er veldig sensitiv for energi.
Jeg ble født med evnen til å få forbindelse med guddommelige hjelpere.
Jeg dro til huset, og jeg begynte å se den negative energien der.
Det er litt tåkete nå.
Dette vesenet kjempet imot. Det ville ikke bort.
Det var en veldig intens situasjon,
og det krevde mye energi for å få eksistensen bort fra huset.
Jøss.
Etter at JC fjernet den negative eksistensen fra huset,
begynte jeg å bli bedre.
Det var for godt til å være sant.
Jeg bare… Det kjentes som om alt var borte.
Legene sa: "Feberen din har sunket så mye at du kan dra hjem."
Huset kjentes helt annerledes.
For første gang kunne jeg ha noen fester, som jeg hadde hatt lyst hele tiden,
og nyte det avsluttende skoleåret.
Marerittet var over.