‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎LA LIMITA REALITĂȚII
‎Numele meu este Brandy ‎și am fost chinuită de o femeie
‎care a trăit în casa noastră ‎după un perete comun.
‎O POVESTE ADEVĂRATĂ
‎Am crescut în Hollywood, California.
‎Hollywoodul de la începutul ‎anilor '70 era…
‎diferit.
‎Puteai merge liniștit pe stradă, ‎ușile nu erau încuiate.
‎Era o atmosferă hippie.
‎Mama muncea încontinuu.
‎Avea mai multe slujbe ‎și era absentă mereu.
‎Nu avea de ales.
‎Era o mamă singură, ‎cu două sau trei slujbe,
‎și era foarte implicată.
‎Făcea totul pentru noi.
‎Încerca să facă bani.
‎Locuiam într-un duplex cu două etaje
‎deținut de o cunoștință ‎care i-l dăduse în chirie.
‎Locuiam vizavi de o casă…
‎cam suspectă.
‎Toți copiii din zonă se fereau ‎ de casa asta…
‎fiindcă acolo locuia o bătrână rea.
‎DE ÎNCHIRIAT
‎M-au trecut fiori reci.
‎Ceilalți copii nu se apropiau de bătrână.
‎I-am spus mamei: „E rea.”
‎Ea mi-a spus să mă feresc de ea.
‎Să nu mă gândesc la ea ‎și să nu mă pun în calea ei.
‎Că e doar o bătrână.
‎Pe scurt, să stau departe de ea.
‎Asta am și făcut, ani de zile.
‎După o vreme,
‎proprietarii duplexului unde locuiam ‎au vrut să se întoarcă.
‎Noi făcuserăm economii cât am stat acolo.
‎Mama ne-a căutat o nouă locuință.
‎Când m-am întors într-o zi de la școală…
‎toate lucrurile noastre erau mutate
‎din vechiul apartament de vizavi,
‎în casa cea mare ‎în curtea căreia locuia baba.
‎ÎNCHIRIAT
‎Nu m-am gândit la bătrână atunci.
‎Credeam că murise.
‎Eram doar încântată.
‎Era o locuință nouă, ‎cu spațiu pentru toți.
‎Între casa noastră și cea din spate ‎era doar un perete.
‎Când eram la etaj, atmosfera se schimba.
‎Totul se schimba.
‎Am luat-o la goană ‎și m-a dus îngrozită la mama.
‎Ea m-a întrebat ce am.
‎„Mamă, nu putem rămâne aici!
‎M-a atacat ceva la etaj. ‎Trebuie să ne mutăm!”
‎M-a întrebat ce se întâmplase ‎și i-am povestit.
‎Ea mi-a spus: „Nu se poate face nimic.
‎Am cheltuit toți banii ‎ca să ne mutăm aici.
‎Îmi pare rău.”
‎Nu știam ce era acolo.
‎Nu voiam să cercetez, ‎dar ceva era nelalocul lui.
‎Era ceva straniu.
‎Îmi amintesc că erai speriată ‎și de traumatizată de experiență.
‎Iar mama, săraca de ea, ‎nu putea face nimic.
‎Da.
‎După prima zi, n-ai mai dormit acolo.
‎Nu puteam să te duc acolo sub nicio formă.
‎Dormeam cu mama la parter, la siguranță.
‎Ea și-a zis că putem sfinți casa.
‎Că poate pune sare în colțurile camerei ‎ca să purifice încăperea și gata.
‎A spus: „Ar trebui să fie în regulă acum.”
‎Timp de o vreme, totul a fost bine.
‎Într-o zi, mama m-a rugat să ud plantele.
‎Ieși din casa mea!
‎Credeam că nu mai e.
‎Fața ei era aici.
‎Scrâșnea din dinți și nu avea suflet.
‎Avea ochii goi.
‎Și aura de rău pe care o emana…
‎era terifiantă.
‎Simțisem același lucru ‎prima dată când urcasem la etaj.
‎Am crezut tot ce mi-ai spus ‎despre experiențele tale.
‎Doar fiindcă eu nu le trăisem,
‎nu însemna că nu trecuseși tu prin ele.
‎Până la acel punct, nu avusesem ‎asemenea experiențe în casa aia.
‎E ceva în camera mea. ‎Trebuie să plecăm imediat!
‎Aveam urme pe gât.
‎Erau urme adânci. ‎A avut vânătăi timp de o săptămână.
‎A fost prima dată când mă atacase ceva.
‎A fost o experiență ‎care mi-a schimbat viața.
‎Așa ceva e de neuitat.
‎Mi-am spus că nu voi mai urca la etaj.
‎Dormeam în sufragerie, pe scânduri.
‎Am crezut că e aceeași ființă ‎care mă atacase pe mine.
‎Mai fusese atacat cineva. ‎Era neplăcut, dar avusesem dreptate.
‎Toată lumea în afară de Rachel ‎dormea în sufragerie.
‎Ea nu credea. Are o fire…
‎„Încetați cu prostiile”, zicea.
‎„Sunteți melodramatici.”
‎Era sânge peste tot și am urlat.
‎Nu am găsit vreo explicație.
‎M-a îngrozit de-a dreptul.
‎Am coborât și eu.
‎Toți am ajuns să locuim la parter.
‎Mă gândeam că situația se agravează.
‎Ajunseserăm în punctul ‎în care nu puteam să petrecem timp în casă
‎fără să se întâmple ceva anormal.
‎Trebuia să se schimbe ceva.
‎Toate fenomenele au început ‎la peretele comun cu vecina.
‎Într-o zi, a lăsat ușa deschisă.
‎Ascunde-te!
‎Fugi!
‎Ieși din casa mea!
‎A fost șocant pentru o fetiță.
‎Și… Scuze!
‎Se dădea peste cap…
‎să ne facă rău.
‎Am simțit un fel de curent ‎prin tot corpul, din cap până în picioare.
‎Aveam furnicături.
‎Era frică pură.
‎„Ești singură și o să te atace creatura.”
‎Cred că atrăgea forțele întunericului.
‎Credeam că e vrăjitoare.
‎I-am spus mamei.
‎Ea mi-a spus că are sens.
‎Am avut o revelație.
‎Atunci a pus piesele cap la cap.
‎Ultima picătură, ‎care ne-a făcut să ne mutăm‎,
‎a fost când a venit popa la casă
‎să sfințească locul.
‎Când a coborât la parter, ‎unde eram toți adunați, i-a spus mamei
‎că ființa de la etaj ‎era prea puternică și malefică.
‎Cât timp era baba în vecini…
‎atrăgând întunecimea asta,
‎nu se poate sfinți o casă…
‎fiindcă răul e prea înrădăcinat.
‎Ne-a sfătuit să ne mutăm.
‎DE ÎNCHIRIAT
‎Ăsta a fost imboldul final ‎să mergem altundeva.
‎Aveam destui bani să ne mutăm.
‎Bătălia se încheiase.
‎A obținut ce-și dorea.