NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
CROFTON, BRITTILÄINEN KOLUMBIA VUONNA 1887
Kolme, kaksi, yksi.
Hei!
Hel…
Auttakaa.
Olkaa kiltti. Herra Croft?
Auttakaa.
Nimeni on Wyatt. Minua vainosi 1800-luvulla eläneen miehen henki.
TÄMÄ ON TOSITARINA
Kiitos, että tulitte.
Meille kaikille on tärkeää puhua asiasta.
Minun on tärkeä kertoa tarina, koska olen pelännyt sitä.
Olemme kaikki vältelleet aihetta, koska se on kiusallinen.
Meidän kaikkien on tärkeä saada puhuttua asia selväksi.
WYATTIN YSTÄVÄ
Kuten tiedämme, olen kotoisin Croftonista.
Se sijaitsee Brittiläisessä Kolumbiassa Vancouverinsaarella Kanadassa.
Se perustettiin kaivoskaupungiksi.
Se sai nimensä Henry Croftin mukaan.
Hän omisti alueen kaivostoiminnan.
Hän oli pomo. Kaikki tottelivat häntä.
Jos ei totellut, sai lähteä.
Turvallisuudesta ei piitattu.
Työntekijöistä ei huolehdittu.
Moni kuoli kaivoksissa.
Äiti oli saanut hyvän työpaikan Croftonista.
Muutimme kaikki sinne.
Sain myöhemmin tietää, että muutimme Henry Croftin taloon.
Pelottava pytinki. -Se oli iso kuin linna.
Se näytti kummitustalolta.
Muuttopäivänä -
tunsin jotain pahaenteistä.
Jokin oli vialla.
Kaikki ne nuket istumassa tuoleilla ja sohvalla…
Ne olivat samankokoisia kuin minä.
Talosta mieleeni tulevat ensimmäisenä ne nuket.
Sama juttu.
Ja puuvaja.
En viihtynyt talossa muutenkaan, joten välttelin vajaa.
En koskaan mennyt sinne.
En halunnut olla lähelläkään vajaa.
Vajassa näkemäni jätti melkoisen vaikutuksen.
Seinällä oli iso tahra.
En tiennyt, mikä se oli.
Siitä tuli kylmäävä tunne.
Epämiellyttävä.
Kun näin sen, katsoin äitiin ja sanoin,
etten asuisi talossa mistään hinnasta.
Olin löytänyt kissanpentuja kuistin alta.
Saisin pitää yhden, jos muuttaisin taloon.
Muistan sen.
Sain kissapennun, ja me muutimme.
Muistan sikarin hajun portaiden yläpäässä.
Ja keinutuolin.
En nähnyt huoneessa ketään.
Tuntui kuin joku olisi ollut huoneessani istumassa ja polttelemassa.
Se oli äärimmäisen karmivaa.
Muistatteko pyykinpesutilat talon takana? Jossa oli pesukone ja kuivausrumpu.
FORMALDEHYDI
Muistan ne kuvat.
Ihmisiä arkuissa…
Joissain oli pelkkä ruumis arkussaan, joissain omaisia arkun ympärillä.
Se oli pelottavaa. Näin, että he olivat kuolleita.
Kuvat olivat kodissani.
Siellä oli formaldehydiä ja balsamointinestettä.
Mieleeni tuli monia kysymyksiä löydettyäni ne.
Ensimmäisinä päivinä muuton jälkeen -
en oikein saanut nukuttua.
Paloauto meni päälle ilman pattereita.
Kuulin selvästi askelia.
Minua pelotti kamalasti. Muistan vetäneeni peiton pään yli.
Juoksin usein sinun huoneeseesi, Jessica.
Nukuin vieressäsi, koska en uskaltanut olla yksin.
Muistan kiljuneeni. Kiljuin sinä yönä.
Mies oli keinutuolissa.
Oranssi valo oli vuoroin kirkas, vuoroin himmeämpi.
Kuin joku olisi polttanut sikaria.
En enää nukkunut yläkerrassa. Teki pahaa jättää sinut, mutta en vain voinut.
Silloin tilanne alkoi pahentua, koska en tiennyt, mitä ajatella.
Silloin kummituksista tuli todellisia, ei pelkkiä sarjakuvahahmoja.
Tilanne vain kärjistyi kärjistymistään.
En kertonut portaista.
En ymmärrä miksi.
En… -Kamalaa. Olit vasta poikanen.
En halunnut pilata taloa. Tiesin, miten sitä rakastit.
Tiesin, että jotain oli tekeillä.
En vain ottanut tilannetta vakavasti.
En ollut kokenut samaa kuin te.
Joka kuukausi tilanne paheni.
Se kävi erittäin pahaksi.
Nukkumaan mennessäni odotin jotain tapahtuvaksi.
Se sattui.
Veimme sinut sairaalaan.
Koukku piti leikata irti.
Se oli syvällä. -Niin.
Pidin hyvää huolta kalastustarvikkeistani.
Olin ylpeä siitä.
Oli mahdotonta, että koukku olisi ollut lattialla, koko laatikosta puhumattakaan.
Ei ole epäilystäkään siitä, että minun oli tarkoitus astua koukkuihin.
Se oli kamala kokemus.
Oli kuin talon henki olisi korottanut panoksia.
Tilanteen kärjistyessä aloin olla yhä varautuneempi.
En ollut oma itseni ystävien tai perheeni seurassa.
Otin etäisyyttä kaikkiin.
Silloin kiinnostuin Croftonin ja talomme historiasta.
Sitten palasin puuvajaan.
Menin tutkimaan vanhoja laatikoita ja sanomalehtiä.
HENRY CROFTIN TALO
Tutkiessani löysin kuvan Henry Croftista.
Tunnistin hänet yhtä selvästi kuin oman isäni.
Tunnistin hänet heti. Hän se oli.
Hän oli minua piinannut henki. Se joka teki tekosiaan talossa.
Tiesin, että hän se oli. Tunsin…
Tunsin vihaa ja raivoa.
Se kusipää oli piinannut meitä.
Sain kasvot tapahtumille.
Sain selville muutakin.
Jotain pelottavaa.
ITSEMURHA HENRY CROFTIN TALOSSA
Talon edellinen vuokralainen oli tehnyt itsemurhan.
Talo oli ollut tyhjillään neljä vuotta ennen meitä.
Siksi vuokra oli niin edullinen.
Se oli epätodellinen hetki.
Seisoin paikassa, jossa mies oli riistänyt henkensä.
En tiedä, mitä hän oli kokenut,
miksi hän teki sen tai mikä ajoi hänet itsemurhaan.
Mutta jos hän koki samaa kuin mekin siinä talossa,
on hyvin luultavaa, että hän tappoi itsensä sen takia.
Kaiken sen piinan takia, jota talossa tapahtui.
Ehkä mies pakotettiin siihen samoin kuin meitäkin painostettiin.
Samoin kuin herra Croft painosti meitä.
Tilanne lähestyi huipentumaansa.
En ikinä unohda sitä iltaa, jona olimme kaikki paikalla.
Max sinäkin olit siellä.
Elämäni kauheimpia iltoja. -Todellakin.
Jessican ystävä Diane oli kylässä.
Wyatt?
Wyatt!
Juoksimme kaikki ulos ja menimme ystäväsi luo.
Sitten soitimme äidille.
Menin talolle. Kun astuin sisään, oli ihan hiljaista.
Pari lamppua oli päällä.
Muistan nähneeni seinässä lautasen. Se oli heitetty kuin frisbee.
Se oli kiinni seinässä.
Tiesin, mitä oli tapahtunut.
Olin ihan sanaton.
Halusin vain lasteni luo.
Taisin tulla hakemaan teidät. -Niin.
En ollut tajunnut, miten vaarallinen talo oli.
Minunkin on vaikea uskoa, vaikka koin sen kaiken.
On vaikea uskoa, mitä näin omin silmin. -Kaikki oli sirpaleina.
Huonekalut olivat nurin.
Tuolit olivat nurin, pöytä kyljellään.
Se, mitä Dianelle tapahtui sinä yönä, särki sydämemme.
Vain puolen mailin päässä talostamme.
Diane ei halunnut tulla takaisin, joten hän meni kotiin.
He olivat alamäessä…
Diane kuoli auto-onnettomuudessa.
Kuulin asiasta. Olin kotona.
Äidin poikaystävä oli siivoamassa onnettomuuspaikkaa.
Hän oli hakenut auton ja tuli kotiin syömään.
Hän pysäköi auton ikkunani eteen.
Särkyneessä lasissa näkyi yhä hiuksia.
Äiti huusi, että auto piti viedä pois.
Oli kamalaa nähdä se.
Se oli liikaa. En voinut…
Minusta kaikki on yhteydessä.
Kaikki tapahtumat olivat yhteydessä.
Tunnen sen.
Toivon todella, ettei Diane saanut maksaa siitä.
Oliko syy minun, kun kutsuin hänet? Tiedän, ettei ole.
Mutta jos en olisi kutsunut häntä…
En löydä oikeaa sanaa. -Syyllisyys?
Valot sammuivat.
Mitä hittoa?
Jatkakaa vain. Korjaamme valoja.
Olipa karmivaa.
Pelottavaa.
Anteeksi.
Pelottavaa.
Juuri kun puhuin syyllisyydestä. -Omituista.
Varmaankin…
Tiedättekö…
Kun miettii, mitä edelliselle asukkaalle tapahtui siellä varastossa -
ja sitten meille.
Taloa ympäröi kuolema. -Olen samaa mieltä.
Luotan tietenkin kaikkien sanaan.
En olisi ennen uskonut tällaista.
En silti epäile hetkeäkään kokemuksianne.
Kertomus oli silmiä avaava. Kenenkään ei tarvitse tuntea syyllisyyttä.
Tiedän.
Oli aika lähteä.
Silloin sinäkin päätit niin.
Me lähdimme. -Lähdimme talosta.
Se vaati meiltä kovan hinnan, jota yhä maksamme.
Kannamme taakkaa mukanamme.
Tapahtumat eivät olleet luonnollisia.
Uskon, että itse Henry Croft sai tyydytystä meidän pelottelustamme.
Hän nautti pelostamme.
Hän nautti itkustani.
Hän nautti siitä, kun kiljuimme pelosta.
Tunsin talossa vihaa.
Viha ei enää pysynyt aisoissa.
Se vain räjähti.
Tekstitys: Saara Lindström