‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Te rog!
‎Dă-mi drumul!
‎Nu!
‎LA LIMITA REALITĂȚII
‎Mă numesc Hannah, iar eu și iubitul meu ‎am locuit într-o cabană malefică.
‎O POVESTE ADEVĂRATĂ
‎M-am născut în Juneau, Alaska,
‎și m-am mutat în Montana ‎când aveam 13 zile.
‎Am avut o copilărie grea.
‎Părinții mei erau fundamentaliști creștini ‎extrem de stricți.
‎La biserică duminica ‎și studii biblice zi de zi.
‎Nu am avut mulți prieteni acolo.
‎Eram departe de oraș.
‎Mama era casnică.
‎Stăteam cu ea în casă toată ziulica.
‎Era abuzivă.
‎Îmi amintesc o fază când mă jucam afară.
‎Termină, Hannah!
‎Hannah!
‎Am zis să încetezi!
‎Ajunge!
‎Nu!
‎Nu, mamă!
‎Nu!
‎Gura!
‎Mamă!
‎Am spus să taci din gură!
‎Mi-a pus căluș,
‎m-a legat de un scaun la subsol, în beznă,
‎până când s-a întors tata de la serviciu, ‎vreo cinci ore mai târziu.
‎Mama mi-a spus că datoria ei în viață e
‎să mă umilească înaintea lui Dumnezeu.
‎În adolescență, ‎am pus sub semnul întrebării
‎multe dintre lucrurile ‎pe care mi le băgaseră în cap ai mei.
‎Asta a dus la multe conflicte cu ei.
‎Deci a fost o copilărie grea.
‎Dar mi-am găsit o slujbă ‎la o pizzerie la 15 ani,
‎și mi-am făcut niște amici buni.
‎Salut, Hannah!
‎Rahat! E mama.
‎Mișcă!
‎Mama m-a pocnit în figură cu poșeta.
‎Mi-a despicat buza.
‎Un coleg mi-a spus:
‎„Trebuie să pleci de acasă
‎sau o să sun la poliție ‎sau la Protecția Copilului,
‎fiindcă părinții normali nu fac așa ceva.”
‎Am depus o cerere în instanță.
‎Aveam destulă vechime în muncă
‎să mă pot emancipa.
‎Mi-am luat lucrurile din cameră ‎și dusă am fost.
‎- Hannah! ‎- Du-te dracului!
‎Condu!
‎Hannah!
‎Am cunoscut un veteran cu handicap, ‎Jesse, printr-un prieten comun.
‎A văzut vânătăile de pe gâtul meu.
‎Avea nevoie de cineva să-l ajute în casă.
‎Are probleme la un picior, ‎așa că m-am mutat cu el.
‎Îi datorez foarte multe, ‎fiindcă, altfel…
‎Poate nu aș fi reușit să trec
‎prin acea perioadă din viața mea ‎fără tine, știi?
‎- Eram furioasă. ‎- Eu simt la fel.
‎Aveam piciorul rupt de la gleznă
‎și tu mi-ai fost alături la nevoie.
‎Știam că ai nevoie de cineva ‎să te ajute să te vindeci.
‎Complet de acord!
‎Era începutul toamnei.
‎Nu aveam venit și nu-mi găseam de muncă.
‎Jesse avea un prieten pe nume Drew, ‎care locuia în California.
‎Drew mi-a oferit o slujbă ‎la ferma lui de canabis,
‎așa că m-am dus în California.
‎Mi s-a părut decizia logică ‎la acel moment.
‎M-am dus la TRIMCAMP,
‎unde se prelucrează marijuana culeasă.
‎A fost un nou capitol pentru mine.
‎Dintr-o dată, eram liberă.
‎Era o experiență foarte nouă.
‎Un șoc cultural într-o oarecare măsură.
‎Bună!
‎Salut!
‎- Bune venit la TRIMCAMP! ‎- Bună!
‎- Eu sunt Drew. ‎- Hannah.
‎Era un loc plin de oameni veseli, ‎cu energie pozitivă.
‎Erau primitori. Era o nouă familie ‎și o nouă viață pentru mine.
‎Stilul de viață Grateful Dead, ‎de crescător de marijuana în California.
‎Era palpitant.
‎Pe măsură ce lucrurile evoluau,
‎eu și Drew ne-am apropiat foarte mult.
‎Într-o seară, i-am terminat un tatuaj ‎care era pe jumătate făcut.
‎Îți place?
‎Da.
‎Îmi place frizura asta nouă.
‎Odată deschisă acea poartă, ‎ne-am îndrăgostit enorm.
‎M-am mutat acasă la Drew,
‎o cabană extrem de precară
‎pe muntele Cobb, ‎într-o fostă tabără de cherestegii.
‎Era o aventură încântătoare.
‎A doua zi, Drew și-a luat tălpășița.
‎Avea patru grădini în grijă‎.
‎Pleca de acasă câte două-trei zile odată.
‎Stăteam singură, întrebându-mă:
‎„Cum să-mi omor timpul ăsta?”
‎Exista un fel de spațiu mort în perete, ‎imposibil de explicat.
‎Nu avea sens ‎la cum era compartimentarea casei.
‎Dar nu mi-am dat interesul să cercetez,
‎fiindcă nu voiam să-mi bag nasul ‎în casa noului iubit.
‎Când s-a întors, ne-am pus pe vorbă.
‎Du-te naiba!
‎Vrei să vezi ceva?
‎Sigur.
‎E ceva în spatele peretelui ăstuia.
‎Da?
‎Crede-mă.
‎Bine.
‎Așteaptă aici.
‎Ce dracu'?
‎N-am văzut ceva mai bizar.
‎La un moment dat, fusese un duș acolo.
‎Deasupra, era un inel înșurubat pe tavan.
‎Ca unul de care agăți carnea la abator.
‎Podeaua era plină de lame folosite.
‎N-avea nicio noimă.
‎Am zis să vedem unde duce țeava.
‎Trebuia să existe o scurgere.
‎Așa că ne-am dus la subsol.
‎Acolo, m-am urcat pe un fel de raft ‎de lângă boiler.
‎În spatele lui, săpase cineva un tunel.
‎Din el, se deschideau alte tuneluri
‎care duceau înapoi în casă.
‎Era o găleată.
‎Deasupra ei era scurgerea de la duș.
‎Găleata era plină ‎cu o materie neagră, gelatinoasă.
‎Arăta ca sânge coagulat ‎care stătea acolo de 20 de ani.
‎Căzuse prin scurgere direct în găleată.
‎Nu erau țevi sub ea sau așa ceva.
‎Am găsit o cămăruță ‎unde erau niște resturi de saltea.
‎Mie mi se părea ‎că cineva fusese ținut acolo cu forța.
‎Cred că acolo locuise un ucigaș în serie
‎care torturase un om sau mai mulți.
‎După ce am găsit toate astea, ‎energia din casă s-a schimbat.
‎Apoi au început ciudățeniile.
‎De fiecare dată.
‎Partea mea preferată.
‎Ce dracu'? Drew!
‎Ce e?
‎Nu auzi?
‎Ce?
‎Muzica, dobitocule!
‎Ai lăsat casetofonul pornit?
‎Nu avem casetofon.
‎Stai, Drew!
‎Drew!
‎Drew?
‎Nu te mai prosti!
‎Drew?
‎Doamne!
‎În trecut, mai făcuse farse
‎care nu fuseseră cele mai de bun gust,
‎dar de data aceea m-am supărat tare.
‎Dar amândoi auziserăm muzica.
‎Am simțit amândoi că sunt energii negative
‎care emană din muzica aceea,
‎legate de ce descoperiserăm în casă.
‎El mi-a spus ‎că, după ce ați spart peretele,
‎i s-a părut că se întâmplase ceva.
‎Că totul s-a schimbat din acel moment.
‎M-am săturat ‎să am camera asta înfiorătoare,
‎unde cineva poate că fusese ucis, ‎sub acoperișul meu.
‎I-am spus lui Drew să baricadăm camera.
‎Am refăcut peretele din scânduri ‎și am pictat peretele.
‎Ce mama naibii?
‎Drew!
‎Ce naiba mi-ai făcut?
‎Ce dracu'?
‎Când ne-am trezit, ‎aveam tăieturi ca de lamă
‎pe toată partea superioară a corpului ‎și pe brațe în jos.
‎În următoarele dimineți, ‎ne-am trezit din ce în ce mai tăiați.
‎Tăieturile dureau atât de tare, ‎încât nu era posibil
‎să fi rămas adormiți când ne-au apărut.
‎Era o senzație oribilă ‎că mă duceam la culcare,
‎nu-mi dădeam seama ‎ce se petrece în jurul meu
‎și mă trezeam plină de tăieturi ‎adânci și dureroase.
‎Să nu uităm că găsiserăm ‎sute de lame în dușul acela.
‎Părea probabil că exista o legătură.
‎Atunci m-a apucat spaima
‎și i-am propus lui Drew să ne mutăm.
‎Dar Drew a copt un plan grozav.
‎S-a gândit că entitatea de acolo
‎probabil că e furioasă fiindcă e captivă
‎și a vrut să o canalizeze ‎și să o elibereze, ca să fie pe pace.
‎A încercat să canalizeze prin sine ‎energia din acea casă.
‎Ne-am certat urât din cauza asta.
‎M-am dus în cameră și am trântit ușa.
‎M-a speriat de moarte.
‎Casa e flămândă, hrănește casa.
‎Casa e flămândă! Hrănește casa!
‎Casa cere sânge!
‎- Hrănește casa! ‎- Ce naiba?
‎Casa cere sânge! Hrănește casa!
‎Casa e flămândă, hrănește casa.
‎- Casa e flămândă. ‎- Drew?
‎Hrănește casa. Casa e flămândă.
‎Casa e flămândă. Hrănește casa.
‎Casa e flămândă, hrănește casa.
‎Casa cere sânge!
‎- Drew? ‎- Casa e flămândă.
‎Hrănește casa!
‎Drew, încetează!
‎- Te rog ‎- Casa e flămândă, hrănește casa.
‎Casa cere sânge!
‎- Te rog! ‎- Casa e flămândă. Hrănește casa.
‎Casa e flămândă, hrănește casa!
‎Casa e flămândă!
‎Hrănește casa! Casa e flămândă.
‎Casa e flămândă.
‎Căcat! Haide!
‎A trecut peste linia centrală
‎și s-a ciocnit cu un Ford F-350.
‎Nu purta curea și a murit.
‎L-am sunat pe Jesse ‎să-i spun că Drew murise.
‎Jesse a venit să mă ia.
‎Amândoi am fost în stare de șoc.
‎A fost greu.
‎Mama lui l-a incinerat.
‎Drew e aici.
‎Mi-a fost tare greu.
‎Mi-e atât de dor de el!
‎În acea casă era un spirit malefic, ‎care i-a răpit viața.
‎Era o energie întunecată care cerea sânge.
‎Și l-a obținut.