PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Prosím.
Pusťte mě ven!
Ne!
Jmenuji se Hannah
a s přítelem jsme žili v lese v chatě, která byla ztělesněné zlo.
NÁSLEDUJÍCÍ PŘÍBĚH JE PRAVDIVÝ
Narodila jsem se v Juneau na Aljašce
a přestěhovala se do Montany, když mi bylo 13 dní.
KAMARÁD
Měla jsem dost drsné dětství.
Rodiče byli neuvěřitelně přísní křesťanští fundamentalisté.
KAMARÁD
Každou neděli se chodilo do kostela, každý den se studovala bible.
KAMARÁD
Neměla jsem tam moc kamarádů.
Byli jsme od města dost izolovaní.
KAMARÁDKA
Máma byla v domácnosti.
A s mámou jsme trávily doma celý den, každý den.
Máma byla dost surová,
pamatuju si, jak jsem si jednou hrála venku.
Přestaň, Hanno.
Hanno!
Řekla jsem, ať přestaneš.
Dost!
Ne!
Ne, mami, ne!
Ne!
Ne.
Ticho!
Mami!
Řekla jsem, abys byla zticha!
Zacpala mi pusu,
přivázala mě k židli a nechala mě ve tmě v našem sklepě,
dokud se táta nevrátil z práce, trvalo to asi čtyři nebo pět hodin.
Máma mi řekla, že její povinností v životě je
mě před Bohem učinit pokornou.
V pubertě jsem začala hodně zpochybňovat to,
co mě rodiče naučili,
což vedlo ke spoustě konfliktů mezi námi.
Prožila jsem dost drsné dětství.
Ale když mi bylo 15, začala jsem pracovat
v pizzerii
a našla jsem si pár normálních kamarádů.
Ahoj, Hanno.
Sakra, to je máma.
Jdeme.
Máma mi rozbila obličej mojí kabelkou.
Měla jsem asi takhle natržený ret.
A kolega z práce mi řekl:
„Budeš muset buď odejít,
nebo zavolám policii a sociálku,
protože normální rodiče takové věci nedělají.“
Poslala jsem žádost soudci,
v té době už jsem pracovala dost dlouho
a mohla se osamostatnit.
Vyklidila jsem svůj pokoj a bylo to.
Hanno!
Jdi do prdele!
Jeď.
Hanno!
Potkala jsem tělesně postiženého veterána Jesseho díky našemu společnému příteli.
Jesse viděl modřiny, které jsem měla na krku,
potřeboval někoho u sebe doma,
aby mu trochu pomohl.
Má zraněnou nohu, takže jsem se nakonec přestěhovala do jeho domu.
Upřímně, Jessemu hodně dlužím, protože jinak…
nemyslím, že bych nutně
tuhle část svého života bez tebe nezvládla.
- Bylo to šílené… - Cítím to stejně.
Zlomil jsem si nohu v kotníku a ty jsi tam pro mě byla,
když jsem někoho potřeboval
a já věděl, že potřebuješ někoho, aby ses začala uzdravovat.
Jo, s tím rozhodně souhlasím.
Začínal podzim.
Neměla jsem žádný příjem. Nemohla jsem najít práci.
Jesse měl jednoho kamaráda jménem Drew, který žil v Kalifornii.
Drew mi nabídl práci na konopné farmě
a já se rozhodla odjet do Kalifornie.
V té době se mi to zdálo jako logická volba.
A tak jsem odjela na TRIMCAMP,
kde se zpracovává veškerá sklizená marihuana.
Byla to pro mě nová životní kapitola,
najednou jsem byla volná.
Byla to velmi nová zkušenost.
Trochu kulturní šok.
Ahoj.
- Vítej v TRIMCAMP. - Ahoj.
- Já jsem Drew. - Já Hannah.
Bylo to takové opravdu šťastné, pozitivní místo.
Bylo velmi přívětivé.
Pro mě to byl úplně nový život a úplně nová rodina.
Pěstitel v severní Kalifornii, naprosto radostný životní styl.
Bylo to vzrušující.
Postupem času jsme si začali s Drewem uvědomovat,
že k sobě chováme dost silné city.
Jednou v noci jsem dodělávala jeho tetování, které měl nedokončené.
Líbí se ti?
Jo.
Líbí se mi, co sis udělala s vlasy.
Jakmile se ty dveře otevřely, úplně jsme se do sebe zamilovali.
S Drewem jsme se přestěhovali do jeho domu,
což byl takový neuvěřitelně chatrný dům
přestavěný z dřevorubeckého tábora na Cobb Mountain.
Zažívala jsem pocit dobrodružství a vzrušení.
Druhý den ráno Drew odjel.
Měl na starosti čtyři zahrady,
takže odjel na dva nebo tři dny.
Sedím tam se svými věcmi a říkám si:
„Co budu příštích pár dní dělat?“
Je tu takový divný,
nevysvětlitelný, mrtvý prostor ve zdi,
který nedává smysl tomu, jak je dům uspořádaný.
Ale moc jsem to nezkoumala,
nechtěla jsem moc čmuchat
v domě svého nového přítele.
Když jsme se vrátili, jen jsme tak kecali.
Jdi do prdele!
Chceš něco vidět?
No jasně.
Za tou zdí určitě něco je.
Jo?
Fakt.
Tak jo.
Kde?
Co to kurva je?
Nic podivnějšího jsem nikdy neviděla.
Kdysi tam bývala sprcha.
A na stropě byl našroubovaný
velký kruh.
Něco, kam můžete pověsit hák na maso.
A podlaha byla pokryta starými žiletkami.
Nic z toho nedávalo žádný smysl.
Řekla jsem: „Pojďme se podívat, kam to vede.“
Protože to musí někam odtékat.
A tak jsme se rozhodli jít dolů do sklepa.
Ve sklepě jsem stála na takové římse u ohřívače vody.
A za ohřívačem vody někdo vyhrabal cestu.
Pak tam byla spousta chodeb, které se otvíraly
a vedly dál do domu.
Je tam kbelík.
Podíváme se nahoru a je tam odtok ze sprchy.
V kbelíku byla taková želatinová černá hmota.
Vypadalo to jako sražená krev, která tam byla 20 let.
A prostě kapala dolů odtokem ze sprchy do kbelíku.
Nebyly tam trubky ani nic takového.
A byla tam malá místnost, kde byly zbytky matrace.
Měla jsem pocit, že tam byl někdo vězněn.
Žil tam někdo, kdo mohl být sériový vrah,
který mučil nějakého člověka nebo lidi.
Potom, co se tohle stalo, energie v domě se změnila.
A začaly se dít divné věci.
Pokaždý.
Moje oblíbená část.
Co to kurva je?
Drewe!
Co je?
Drewe, slyšíš to?
Co?
Tu hudba, vole.
Ty jsi nevypnula přehrávač?
Žádný nemáme.
Do prdele.
Ne, počkej!
Drewe?
Drewe!
Drewe?
Přestaň blbnout.
Drewe?
Panebože!
Byl známý svými kanadskými žertíky,
které dřív prováděl a nebyly moc příjemné,
ale za tenhle jsem na něj byla fakt naštvaná.
Ale hudbu jsme opravdu slyšeli oba.
Rozhodně jsme měli pocit, že ta hudba je spojená
s nějakou negativní energii
a rozhodně s tím, co jsme vypustili z toho pokoje.
Řekl mi, že měl pocit, že potom, co tu zeď otevřeli,
že se něco stalo.
Všechno pak bylo úplně jiné.
Už mě nebavilo mít v domě superstrašidelnou místnost,
kde se možná vraždilo.
Řekla jsem: „Drewe, zabedníme to.“
Takže jsme to zabednili a celé znovu natřeli.
Co to sakra je?
Drewe!
Co jsi mi to sakra udělal?
Co to kurva je?
Když jsme se probudili, měli jsme po těle řezné rány od žiletky,
byly po celé horní části těla a na pažích.
A s každým dalším ránem jsme jich měli víc a víc,
byly tak bolestivé, že to nebylo něco,
co by někdo z nás prospal.
A ten pocit, že spím
a nevím, co se kolem mě děje…
a jsem pokryta hlubokými, bolestivými, řeznými ranami…
v kombinaci s tím, že jsme našli stovky žiletek
na dně té sprchy,
vedlo k jednoduchému předpokladu, že to má možná spojitost.
V tu chvíli jsem začala být opravdu vyděšená
a mluvila jsem s Drewem o vážné možnosti se odstěhovat.
Ale Drew vymyslel skvělý plán…
že ať už je tam jakákoli energie,
je možná naštvaná, protože je v pasti
a že by ji měl možná nasměrovat a pomoct ji uvolnit,
aby mohla dojít klidu.
A konkrétně se snažil nasměrovat tu energii
v domě skrz sebe.
Strašně jsme se kvůli tomu pohádali.
Šla jsem do našeho pokoje, bouchla dveřmi a zamkla je.
Vyděsil mě k smrti.
Dům má hlad, nakrm ho.
Dům má hlad! Nakrm dům!
Dům požaduje krev!
- Nakrm dům! - Co to sakra je?
Dům požaduje krev! Nakrm dům!
Dům má hlad, nakrm dům.
- Dům má hlad. - Drewe?
Nakrm dům. Dům má hlad.
Dům má hlad. Nakrm dům.
Dům má hlad, nakrm dům.
Dům požaduje krev!
- Drewe? - Dům má hlad.
Nakrm dům!
Drewe, přestaň.
Prosím?
Dům má hlad, nakrm dům. Dům má hlad. Dům požaduje krev!
- Prosím? - Dům má hlad. Nakrm dům.
Dům má hlad.
Dům má hlad, nakrm dům!
Dům má hlad!
Nakrm dům! Dům má hlad, nakrm dům.
Dům má hlad, nakrm dům.
Kurva!
No tak!
Přejel středovou čáru
a narazil do Fordu F-350.
Neměl bezpečnostní pás a na místě zemřel.
Hned jsem volala Jesse. „Drew je mrtvý.“
A Jesse přijel a vyzvedl mě.
Oba dva jsme byli v šoku.
Bylo to dost těžké.
Jeho máma ho nechala zpopelnit.
Tohle je Drew.
Bylo to hrozně těžké.
Strašně mi chybí.
V tom domě bylo zlo, které Drewovi vzalo život.
Byla to velmi temná energie, která chtěla krev.
A jeho krev rozhodně dostala.
Překlad titulků: Markéta Polívková