‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ai trecut printr-un chin. Cum te simți?
‎- Am crezut că am murit. ‎- Pe aproape.
‎Dar te-am scos exact la timp.
‎De ce?
‎Ai fost achitată.
‎Avocatul tău e încântat.
‎Tu și soțul tău ați avut ‎avocați din oficiu.
‎A fost o victorie amară,
‎deoarece mărturisirea soțului tău ‎te-a exonerat.
‎Deci... ai auzit ce a zis Cooper?
‎Ce a făcut?
‎Ne-a lăsat pe amândoi să fim acuzați.
‎Din fericire, paza a observat ‎că doi ofițeri au acționat de capul lor.
‎Interveneau în rezultatele jocului,
‎spunându-și Bonnie și Clyde.
‎De-asta ascultați voi.
‎Gardianul e responsabil. Corupția.
‎Dar nu avem dovezi. Încă.
‎- Ești sigură? ‎- Crede-mă, caut.
‎Între noi fetele,
‎m-am săturat de prostiile lui.
‎Vrei să zici că sunt liberă?
‎Nu mă mai întorc pe insulă?
‎Știu că sunt multe de înțeles.
‎Dar acum s-a terminat.
‎Nu ești condamnată la moarte.
‎La moarte?
‎Dr. Wyss a interzis accesul
‎până la finalizarea evaluării deținutei.
‎- Te cred. ‎- Îmi pare rău,
‎dar a fost clară.
‎Cine e șeful aici?
‎Dumneavoastră.
‎Mișcă-te, fiule.
‎Mulțumesc, Matthew.
‎Acum le zicem paznicilor pe nume?
‎Deținuta e sub observație ‎și nu trebuie deranjată.
‎Te pot ajuta?
‎- Vreau să-i urez bun venit. ‎- Da?
‎Veniți aici, faceți rapoarte,
‎dar înainte de toate, e închisoarea mea.
‎Am impresia ‎că ești mai implicat decât credeam
‎în problema cu ofițerii.
‎Ai impresia. Ce drăguț!
‎Eu aș avea grijă.
‎Nu vrei dovezi
‎că te bagi peste martori.
‎Martori?
‎N-o deranja pe fată.
‎E închisoarea mea.
‎Închisoarea aparține ‎unei companii private,
‎contând doar profitul
‎și sunt sigură ‎că Personalul te-ar concedia
‎și pentru zvonul unui scandal.
‎Glumești?
‎Ăia mă iubesc. Jucăm golf sâmbăta.
‎Constituția statului Texasului ‎face regulile. Ați înțeles?
‎Rezumă-te la terapie, dr. Wyss.
‎Scuze, dar e treabă de bărbat.
‎Că veni vorba de terapie, ar face minuni.
‎E păcat să văd...
‎ce mândrie fragilă ai.
‎Dacă o auzeai croncănind
‎ca o găină zăpăcită fără cap.
‎Și Chase? Parcă ar fi favorita lor.
‎N-a câștigat jocul.
‎A fost retrasă.
‎Nu sunt dovezi
‎că acel nenorocit de joc funcționează.
‎E o risipă de bani.
‎Tragic!
‎Cu banii ăia puteau angaja polițiști
‎ca să-i aresteze pe ticăloși.
‎Acel program-pilot e o catastrofă
‎și așa rămâne.
‎- Cât sunt aici. ‎- Ai dreptate.
‎Desigur că am.
‎Am fost cel mai tânăr director ‎cu un motiv.
‎Cum îndrăznește profesoara
‎să-mi spună ce să fac?
‎De parcă cei de sus ‎ar asculta vreo vorbă de-a ei!
‎Ce bei?
‎Mai bine nu.
‎N-am întrebat.
‎Dacă o doamnă e liberă să bea, s-o facă.
‎Eu vreau whisky.
‎Vrei altceva?
‎- Suc de ghimbir, dacă aveți. ‎- Nu.
‎Ceva mai tare. Scuze.
‎Whisky și pentru tine.
‎Cum doriți, dle director.
‎Fata din armată e problema noastră.
‎Nu trebuia să fiu sever cu ea
‎când a fost aici.
‎De unde să știu că e nevinovată?
‎- Nu părea. ‎- Toți sunt vinovați de ceva.
‎Problema e că vorbește mult.
‎Nu e bine.
‎Ca să înțelegi tu...
‎Dacă pic, te trag după mine.
‎- Nu e cavaleresc. ‎- Cavaleresc?
‎Nu eu voi decide.
‎Va fi scârba de Wyss,
‎care nu e din Texas.
‎Trebuie să am grijă că Chase
‎își ține gura închisă...
‎despre ce a văzut și trăit aici.
‎Nu doar azi, ci pentru totdeauna. ‎Până crapă.
‎Sau...
‎Va fi greu de prins, de eliminat.
‎Mai bine negociați întâi.
‎Ptiu, drace, ai dreptate.
‎De ce nu-l dai pe gât?
‎Sunt la dezintoxicare, directore.
‎Nu-i deloc distractiv, naibii.
‎De când?
‎Trebuie să vii cu noi, te rog.
‎Unde mergem?
‎- Mă duceți la director? ‎- Nu.
‎E protocolul pentru eliberare. ‎N-am vrut să vă sperii.
‎Examen psihologic, fizic,
‎apoi iar în fața juraților.
‎- Nu mă duci la director. ‎- E protocolul.
‎Sunt ordinele doctorului Wyss.
‎Nu mai sunteți deținută.
‎Dră Chase!
‎Ia loc, te rog.
‎Dra Chase nu e...
‎Numele meu nu e Chase?
‎Numele de familie e Chase.
‎Folosim numele de familie pentru simulare.
‎E mai simplu așa.
‎Care e prenumele meu?
‎Gabriela.
‎Gabriela...
‎Te superi dacă îmi spui Chase?
‎- M-aș simți mai comod. ‎- Sigur.
‎După cum ți s-a spus,
‎înainte să intri voluntar în simulare,
‎ai semnat că nu suntem responsabili
‎pentru vreo traumă suferită acolo,
‎- ...pentru noi... ‎- Voluntar?
‎Da. Cu toții ați fost.
‎Sunt liste de așteptare.
‎Celălalt psihiatru a spus ‎că sunt condamnată la moarte.
‎Așa erau și ceilalți de pe insulă?
‎Da, guvernul a prevăzut asta
‎când am primit fondurile.
‎Ne-au permis să experimentăm doar pe cei
‎imposibil de reabilitat.
‎Acesta este doar
‎termenul folosit de ei.
‎Suntem în Texas, ‎sentințele tind să fie foarte dure.
‎Dacă Cooper s-ar reabilita,
‎- ...ar putea ieși? ‎- Da.
‎Încă nu știm exact cum arată reabilitarea,
‎nimeni nu a ieșit,
‎dar mai sunt câțiva deținuți
‎în joc. Printre care și Cooper.
‎- Și KC? ‎- Da.
‎KC.
‎Cum o cheamă?
‎I se spune „ucigașa de copii”,
‎ceea ce mi se pare de prost gust,
‎umor macabru, presupun.
‎Iar Taylor încă e în viață cu canibalul.
‎Poftim, cu ce?
‎Nu contează. Să discutăm despre tine.
‎Stai.
‎Scuze, doar...
‎Din ce mi-a spus Cooper,
‎nu pare ceva pasibil ‎de pedeapsa cu moartea.
‎Îți vom spune totul imediat.
‎Trebuie doar să aflăm ‎impresia ta despre simulare.
‎Vrei să știi ce părere am?
‎Vă bateți joc de mine.
‎Simt că ați tot spus
‎că simularea e pentru reabilitare.
‎Dar cât am fost acolo
‎am fost agresată sexuală,
‎am fost lovită,
‎un tip a fost sfâșiat de un rechin.
‎Am fost împușcați, eu am fost înjunghiată.
‎Și a durut, naibii.
‎Și pare...
‎că niciunul n-am făcut ceva
‎ca să credeți că merităm reabilitarea.
‎Cu excepția mea,
‎dar am fost singura nevinovată
‎în toată chestia asta. Deci a fost...
‎un experiment sadic?
‎- Te înțeleg perfect. ‎- Nu vreau înțelegerea ta.
‎Vreau răspunsuri.
‎Tot ce îți pot spune
‎e că îți înțeleg sentimentele și emoțiile.
‎Doamne!
‎Scuze. M-am simțit dezorientată ‎de când m-am trezit pe insulă.
‎Mulți ne-am pus întrebările
‎pe care ți le pui acum. E corect? E sigur?
‎- E drept? ‎- Drept?
‎În niciun caz! Nu e drept!
‎Dar sincer, ai fi preferat ‎să putrezești în închisoare?
‎Depinde. În scenariul acesta ‎sunt vinovată sau nu?
‎Îmi pare rău pentru ce ai pățit.
‎Măcar în închisoare aș fi știut cine sunt.
‎Mi-aș fi păstrat demnitatea.
‎Ai idee cum este ‎să nu-ți amintești cine ești?
‎Nu.
‎Ani din viață, dispăruți!
‎Câți ani au trecut de la arest?
‎Poți să-mi spui?
‎Un an?
‎Doi? Cinci?
‎Îți vei aminti...
‎sperăm.
‎Chase...
‎poți să-mi spui care e prima amintire
‎din interiorul simulării?
‎PENITENCIARUL DIN TEXAS
‎Inspiră adânc.
‎Urmărește-mi degetul.
‎DR. CONRAD
‎Toate bune.
‎Dră Chase,
‎m-ai impresionat.
‎Nimeni n-a trecut prin ce ai trecut tu.
‎Nu încă. Ești prima.
‎Ce-i aia?
‎Doar vitamine și lichide.
‎Corpul tău a trecut ‎printr-o traumă enormă.
‎Ultima oară când am fost aici, ‎am trecut printr-o experiență neplăcută...
‎Dar e un lucru foarte bun.
‎Mai ales că încă nu s-a terminat ‎ce ai de depășit.
‎- Poftim, ce vrea să însemne asta? ‎- Doar...
‎Modul în care iese corpul din simulare...
‎are nevoie de timp.
‎Mă simt bine.
‎Da. Pentru moment. Asta e minunat.
‎E ser fiziologic.
‎Atât. Te vei simți și mai bine.
‎Am zis că sunt bine.
‎Nu mai ești deținută...
‎trebuie să-ți dai acordul. ‎Dacă nu, nu te pot obliga.
‎Bun. Mulțumesc.
‎- Am terminat? ‎- Da.
‎E bine să fii în formă ‎când îl vezi pe director.
‎- Îl văd pe director? ‎- Da,
‎a cerut să te vadă.
‎Nu vreau să-l văd.
‎E parte din procesul
‎de eliberare.
‎E un fel de primar pe aici.
‎Mersi, băieți.
‎Salutare!
‎Scuze că nu te-am vizitat,
‎comitetul meu de primire ‎n-a fost prea primitor,
‎după spusele tovarășei Wyss.
‎Nicio problemă.
‎Să terminăm cu vrăjeala.
‎Am spus niște lucruri în fața ta ‎și nu trebuia,
‎n-aș fi făcut-o dacă credeam ‎că te voi mai vedea în viață.
‎Bine că măcar ‎nu m-ai înjunghiat pe la spate.
‎N-ar fi nevoie să te înjunghii...
‎dacă poți urma niște reguli.
‎Deci ai ajuns aici.
‎Trebuie să mai semnezi niște chestii
‎și te întorci pe străzi,
‎să faci ce naiba făceai înainte
‎să ajungi în închisoarea mea.
‎Nu știu ce făceam înainte.
‎Agricultură.
‎Cu soțul tău, mincinosul ăla bun de nimic.
‎Nu te întorci la asta...
‎nu știu la ce te întorci.
‎Parcă mama era bogată.
‎Sigur n-ai ucis-o tu?
‎Banii s-au dus.
‎Au ajuns la spital, o donație grasă, ‎când ai fost închisă.
‎Pleci în lumea largă.
‎N-ai nimic.
‎Pe nimeni. Eu?
‎Sunt un om puternic.
‎La câtă influență am,
‎te pot face om cu un telefon.
‎Dacă mă ai drept dușman,
‎un dușman adevărat,
‎nu reziști afară mai mult de două zile.
‎Pun să fii prinsă ‎și pentru că te-ai șters la fund.
‎E păcat
‎când oamenii ajung iar aici.
‎Știi ce se întâmplă atunci?
‎Ultimii care te-au crezut, ‎o mătușă îndepărtată...
‎sau un vecin teatral, pur și simplu...
‎dispar.
‎Apoi...
‎nu mai ai pe absolut nimeni.
‎Nimic.
‎Da, sună destul de rău.
‎Așa este, nu?
‎Cealaltă opțiune e
‎să ai un prieten sus-pus.
‎Pe mine.
‎Nu înseamnă doar...
‎că nu ești prinsă pentru nimicuri...
‎ci vei întâlni oameni,
‎o vei cunoaște pe guvernatoare.
‎Poate îi las să-ți facă ‎și o poveste frumoasă.
‎Depinde de tine?
‎Majoritatea n-ar șovăi.
‎S-ar agăța de mine ca lipitorile.
‎Dar tu?
‎Știu că îți place ‎să te consideri o fată integră.
‎O eroină din armată. ‎Îți place să salvezi situația...
‎să arăți omenirii că există bunătate.
‎„Pacoste”, așa ți-aș spune.
‎Ce vrei să fac?
‎Ai ultimul interviu cu juriul.
‎Aceeași tâmpiți de data trecută.
‎Niște tocilari care se cred deștepți.
‎Da, mi-i amintesc.
‎Nu le spune nimic necuviincios ‎despre mine.
‎Necuviincios?
‎Lasă vrăjeala. Nu te-am amenințat, ‎n-am pus să fii bătută,
‎și în niciun caz nu ți-am zis ‎că încercam să sabotez experimentul.
‎Și pentru că te cunosc
‎și știu că ai principii, ‎fac un apel pe latura asta.
‎Adică?
‎Încercam să sabotez programul.
‎Dar știi de ce?
‎Îi știu pe nenorociții ăia condamnați.
‎Tu ești nevinovată.
‎De aceea ești un om cinstit.
‎Ceilalți...
‎Mason, teroristul din mall,
‎Blair, îngerul morții,
‎care a ucis 25 de bunicuțe...
‎Să cheltuim banii contribuabililor
‎ca să le dăm lor o șansă?
‎Ce zici de a doua șansă ‎pentru cine merită?
‎Un copil orfan de tată.
‎Un veteran cu fața distrusă
‎ca soțul tău, înainte să ajungă odios.
‎Cum te-a tratat Brody?
‎Merita o a doua șansă? În niciun caz!
‎Dar tocilarii ăia...
‎vor sta ore în șir,
‎certându-se că da.
‎Da... am sabotat experimentul.
‎De l-a luat dracii.
‎Doar te acopăr în fața juriului?
‎Să nu pomenești deloc de mine.
‎- Bine. Dar mai am o condiție. ‎- Care?
‎Trezește-mi soțul.
‎Glumești?
‎Mi-a ucis mama și m-a condamnat la moarte.
‎Vreau să-i spun personal ce cred.
‎Așa te vreau!
‎Nu vrei să-l vezi sfâșiat de rechin
‎pe monitoare?
‎Asta s-a întâmplat?
‎Dacă aș da ordinul.
‎Nu.
‎Vreau să discutăm.
‎S-a făcut.
‎Sunteți concediați,
‎dar e posibil să fiți și cercetați penal.
‎Mi s-a spus că ați fost anunțați.
‎Da.
‎Tu?
‎Da, vă aud.
‎Dacă sunteți găsiți vinovați,
‎poate scăpați dacă dovediți ‎că ați lucrat pentru cineva.
‎Da, înțelegem.
‎Sentințele ar fi reduse dacă ar fi cazul?
‎Da.
‎Dacă ați da numele cuiva ‎destul de influent,
‎ați putea fi achitați complet.
‎Sincer vorbind,
‎și asta fără să fim înregistrați,
‎am putea să vă compensăm cumva
‎dacă mărturia duce la o adevărată...
‎curățare a departamentului.
‎N-am lucrat pentru nimeni.
‎Noi doar...
‎Numai noi suntem de vină.
‎Ce dezamăgire!
‎Da. Scuze.
‎Ce aiurea
‎când doi ofițeri umili ca noi ‎încep să aibă idei.
‎Să se consemneze
‎că aceasta este prima parte ‎din analiza de eliberare
‎a drei Gabriela Chase,
‎fosta deținută condamnată pe viață
‎cu indicatorul 1347996
‎de la penitenciarul Rockland Hills,
‎localizat în afara Hitchcock, Texas.
‎Ședința va fi înregistrată ‎și va ajunge în arhivele publice
‎peste 60 de zile.
‎Dră Chase...
‎care e primul lucru ‎pe care vi-l amintiți din simulare?
‎KC a scos cuțitul la mine
‎și am dezarmat-o.
‎Așa este.
‎E prima alegere făcută.
‎Așa le considerăm. Alegeri.
‎Ca un fel de rețea interactivă,
‎în care fiecare alegere ‎determină provocările...
‎unde fie reușești, fie mori.
‎Cu toții am fost impresionați ‎de prima ta alegere.
‎Serios?
‎Nu a părut așa la ultima întrevedere.
‎M-ați tratat nasol.
‎În mod normal, în această ședință ‎te-am interoga cu privire
‎la trăirile tale,
‎dar majoritatea au fost monitorizate
‎și ne aflăm în situația neobișnuită ‎că ești nevinovată...
‎am dori să ne revanșăm.
‎Ai dori...
‎să ne întrebi ceva?
‎Cum adică?
‎De exemplu,
‎în locul tău,
‎prima mea întrebare ar fi...
‎Ce căuta un pistol
‎pe o insulă menită să fie ‎o simulare de reabilitare
‎pentru criminali violenți?
‎Ce căuta pistolul acolo?
‎Când am găsit-o, ‎am crezut că am rezolvat un puzzle,
‎dar a creat mai multe probleme.
‎Așa este.
‎Ne cerem scuze.
‎E o greșeală.
‎O greșeală...
‎pentru care juriul nu e responsabil, ‎așa că să nu ne certăm...
‎Nu ne certăm
‎dacă vrem ca cel responsabil ‎de manipularea programului să fie numit
‎și pedepsit.
‎Pistolul a fost plasat acolo ‎printr-un cod modificat
‎care le-a permis lui Bonnie și Clyde ‎să umble nedetectați.
‎Grozav. Deci nici nu trebuia să fie acolo.
‎Ți-ai dat seama ‎ce însemnau cei 39 de pași?
‎Nu o întreba asta. E nevinovată.
‎Mereu l-am considerat un indiciu ezoteric,
‎sunt curios dacă conceptul de programare
‎de a le aminti subliminal cine sunt ‎are vreun efect.
‎Doar pe ea pot să o întreb, așa că...
‎te superi?
‎Continuă.
‎Știam că cei 39 de pași însemnau ‎că era ceva pus la cale, dar...
‎Tot e ceva.
‎Numărul n-a însemnat nimic pentru mine.
‎Vrei să știi ce era?
‎E numărul de pași...
‎de la capătul celulelor...
‎până la scaunul electric.
‎Glumești?
‎Condamnații la moarte erau buni ‎doar pentru experimente?
‎Erau la îndemână?
‎E destul de sadic.
‎Nu.
‎Dintotdeauna scopul nostru a fost
‎să oferim deținuților ‎șansa de reabilitare.
‎Fiind mâncați de rechin?
‎Dați-mi voie să vă întreb ceva.
‎Ce planuri aveți cu simularea?
‎După ce terminați cu programul-pilot?
‎- Când iese pe piață? ‎- Ce insinuezi?
‎Nimeni nu investește atât în ceva
‎doar ca să reabiliteze deținuți.
‎- Trebuie să fie alt obiectiv. ‎- Exact, draga mea.
‎Există corupție ‎în culisele acestui experiment.
‎Suntem academicieni,
‎nu oameni de afaceri.
‎Nu suntem interesați ‎de profit, ci de idei.
‎Vrăjeli.
‎Fata are dreptate.
‎- Toți vor profit. ‎- Ordine!
‎Ordine! Directore,
‎înțeleg că ești un personaj colorat,
‎dar, te rog,
‎- ...pentru Dumnezeu... ‎- Are dreptate.
‎La partea cu profitul.
‎De ce ar vrea Bonnie și Clyde ‎să boicoteze experimentul de distracție?
‎Într-adevăr, e o bătaie de joc...
‎faptul că acest tip de corupție a ajuns
‎în rândul ofițerilor.
‎Sau poate că cineva îi plătește.
‎În simulare, Cooper mi-a spus
‎că i-a auzit pe Bonnie ‎și pe Clyde vorbind
‎în junglă.
‎Spuneau că aveau voie
‎să-i ucidă doar pe cei
‎care uciseseră pe altcineva.
‎Dacă nu aveau un șef,
‎cine le spunea ce au voie să facă?
‎Înțeleg ce spui, dar nu e posibil,
‎e un program.
‎El face regulile.
‎Mi-a spus că părea
‎că vorbesc despre un șef.
‎Trebuie să răspund, e guvernatoarea.
‎Luăm o mică pauză?
‎Continuăm după ce o calmez.
‎După cum știți, ‎scandalul a supărat-o tare.
‎Dnă guvernator.
‎Spune că durează ‎jumătate de oră, dar e mai mult,
‎așa că a vrut să te odihnești în salon.
‎Mulțumesc. Da, sunt obosită.
‎Înaintează documentele pentru eliberare.
‎Astăzi vei fi liberă.
‎Mulțumesc.
‎Ofițer, te rog să-l escortezi ‎pe deținutul 239 la testare.
‎Ce vrei?
‎Cade înțelegerea pentru soțul tău.
‎Mi-am amintit ‎că nu fac târguri cu gunoaie.
‎Lasă-mă în pace. Rezolv eu cu dr. Wyss.
‎Deveniți apropiate? Sunteți tovarășe.
‎Ce face?
‎Ești așa de recalcitrantă, ‎e pentru siguranța ta.
‎Fată caraghioasă.
‎Lasă-mă, sadicule!
‎Ai niște ultime cuvinte?
‎Ajutor! Mă aude cineva?
‎Mă tem că sunt săli izolate fonic.
‎- Ajutor! ‎- S-o facem!
‎Nu mă poți ucide.
‎- Sigur că pot. ‎- Vor afla.
‎Nu scapi.
‎Habar n-ai cu ce scap.
‎Fă-o. M-am săturat.
‎Directorul Wells,
‎prins în fapt.
‎Am uitat să-ți spun că monitorizăm camera?
‎Gărzi, arestați-l!
‎Nu mă vor aresta, scumpo. ‎N-ai să vezi.
‎Să mergem.
‎- Cred că glumești. ‎- Și pe ea.
‎Ia seringa și du-o la analizat imediat.
‎Crezi scorpiile?
‎Mincinoasele n-ar vedea adevărul
‎- ...dacă... ‎- Dacă ce?
‎Haide, continuă.
‎Sigur e bună replica.
‎Astea sunt prostii! N-am făcut nimic.
‎Sunt ultimul care crede ‎că criminalii sunt criminali!
‎- Trebuie pedepsiți! ‎- Vei afla
‎că suntem de acord în privința asta.
‎Da. Crezi că e o mare eroină,
‎dar nu va mai fi așa când vei afla totul!
‎Dă-mi drumul!
‎Ce vrea să zică?
‎E un ticălos.
‎Asta înseamnă.
‎Mi-a spus să nu spun nimănui. ‎Dar sunt aici.
‎Am aflat că seringa conținea ‎o substanță letală.
‎- Chemați asistenta. ‎- Am făcut-o.
‎A spus că îți urma ordinele.
‎Ești anchetat pentru crimele ‎petrecute în simulare.
‎Și tentativa asupra lui Taylor, ‎punând un canibal pe insulă.
‎Nu trebuia să existe unul!
‎A fost genial!
‎Mi se pare că îți recunoști crimele
‎și că ai înșelat sistemul judiciar ‎al mărețului stat Texas.
‎Eu sunt sistemul judiciar ‎al mărețului stat Texas!
‎Nu, dle. Ești un criminal.
‎Mă cicălești. Parcă ești fosta soție!
‎Toți parcă sunteți fosta mea soție!
‎Din fericire, nu sunt.
‎Încă nu ți-a spus, nu?
‎Bunul doctor Wyss,
‎o javră arogantă lipsită de curaj!
‎Îți va fi mai rău dacă așteaptă.
‎Nu știu la ce te referi.
‎Știu.
‎Nu vă ridicați.
‎Mă conduc singur. Mulțumesc.
‎Mulțumesc, javrelor!
‎Poți să te schimbi aici.
‎Primești 200 $ și un bilet de autobuz.
‎Dacă găsești unul.
‎Mersi.
‎POST DE PREGĂTIRE
‎Dr. Wyss.
‎Aproape gata.
‎La ce se referea directorul ‎că nu știu adevărul?
‎Ce voia să spună?
‎Îmi spui?
‎Da. E timpul.
‎Pentru ce?
‎Am ajuns în stadiul
‎în care te deconectăm.
‎Mă deconectați?
‎Tot ce vezi în fața ta e real.
‎Totul, cu o singură excepție.
‎Cu excepția ta.
‎Nu înțeleg.
‎Întoarce-te.
‎Nu va durea.
‎Ce se petrece? Cine e?
‎Tu ești, draga mea.
‎Poftim?
‎Ai fost închisă
‎25 de ani înainte să ajungi pe insulă.
‎Douăzeci și cinci de ani?
‎Îți va reveni memoria.
‎Mâinile sunt...
‎Nu pentru mine.
‎Ce îmi spui?
‎Dumnezeule!
‎- Când mă privești, o vezi pe ea? ‎- Da.
‎Vei avea asta
‎în minte cam o oră,
‎într-un dute-vino
‎între cum arăți,
‎de fapt și avatar.
‎Cum adică, „avatar”?
‎Mergi pe insulă ‎la vârsta la care ai comis crima.
‎Așa...
‎Așa am conceput simularea.
‎De ce nu mi-ai zis până acum?
‎Răspunde-mi!
‎Îmi pare rău, Gabriela.
‎Aș da orice să îți dau înapoi ‎acei ani, ar nu pot.
‎Nimeni nu poate.
‎Și Cooper?
‎Și soțul meu?
‎Are aceeași vârstă acum?
‎De ce era tânăr în capsulă?
‎Acelea erau avatare.
‎Nu mai spune cuvântul ăla!
‎- Era real. Așa îmi părea. ‎- Știu.
‎Unde e? Vreau să-l văd.
‎- Unde e? ‎- E dureros.
‎Vreau înapoi.
‎Acum poți merge într-o singură direcție...
‎și anume afară.
‎M-am săturat ‎să urmez niște reguli care n-au sens.
‎Unde e?
‎În ce clădire îl ascundeți?
‎Cum să-ți facă asta cineva?
‎El nu-mi poate face asta.
‎Lasă-mă să discut cu el. Te rog?
‎Știi că nu poți. El e pe insulă.
‎Știu că nu e o mare alinare,
‎dar gândește-te la ceva.
‎Sacrificiul acestor ani din viața ta ‎ne-au ajutat să îmbunătățim simularea.
‎Unii n-au realizat nimic în 25 de ani.
‎De ce sunt palmieri?
‎Nu e Houston?
‎Acum e marginea apei.
‎Cum adică?
‎Politicienii s-au prefăcut
‎că potopul nu era real și n-au pus diguri
‎până să fie prea târziu.
‎Fiica mea nici n-a văzut Galvestonul.
‎Lumea s-a schimbat mult.
‎Îți sunt recunoscătoare
‎și nu sunt singura.
‎Atâția au devenit infractori ‎de când apa înghite pământul,
‎încât ne trebuie o cale ‎să reabilităm oamenii...
‎să-și găsească drumul înapoi în societate.
‎„Găsește-ți drumul înapoi.”
‎Iertare.
‎Reabilitare.
‎Altfel, nu avem nimic.
‎Ai făcut parte din asta.
‎UNITATE GUVERNAMENTALĂ, TEXAS
‎Unde mă aflu?
‎Unde naiba sunt?
‎Bun venit pe I-Land!
‎Subtitrarea: Ramona Coman