EN NETFLIX ORIGINAL SERIE
-Jeg kan ikke røre mig fra halsen og ned. -Det ordner sig.
Jeg... Hallo.
-Jeg kan ikke røre mig. -Jo. Du er bare--
Jeg kan ikke røre mig fra halsen og ned. Jeg er lam.
Nej. Det lover jeg, du ikke er.
Se på mig. Du kigger ikke engang på mig.
Hallo.
Jeg kigger på dig, og jeg siger, der er intet galt med dig.
Ser du?
Hvis du var lam, ville du ikke kunne mærke dette.
Hvad er det?
Det føles som is i mine årer.
Det smager af metal.
Bare antibiotikum.
Hvordan kom...
Jeg var på en ø. Hvordan kom jeg hertil?
Vent.
Hvad har du lige givet mig?
Hvordan har du det nu?
Lidt bedre, håber jeg.
De vitale tegn siger, du har det bedre.
Hvem er du?
Jeg er dr. Conrad. Jeg overvåger dig, mens du er her.
Hvor er "her"?
Du har sikkert mange ting, du gerne vil vide. Spørgsmål...
Hvordan kom jeg væk fra øen?
Nogen vil tale med dig om det meget snart.
Det lover jeg.
En anden fortalte mig, at du skreg
om at være lammet.
-Eller noget i den stil. -Ja.
Jeg kan ikke bevæge mig
fra halsen og ned. Ikke engang fingrene.
Hvordan gjorde du det?
Undskyld. Sygeplejersken burde have forklaret det.
Det er en slags kraftfelt, hvilket lyder meget sci-fi,
men det er bare magnetisme.
Det er alt. Et magnetfelt holdt dig på plads.
Det er faktisk for din egen sikkerhed.
-Og... -Og hvad?
Det er obligatorisk...
for alle indsatte i fængsel.
Vent, jeg er... Fængsel?
Folk vil besøge dig meget snart.
Vent!
Nej, gå ikke.
Vent. Jeg beder dig.
Luk mig ud. Åbn døren.
Jeg vil bare tale med dig.
Hallo?
-Kom med os. -Hvor skal vi hen?
Rejs dig.
-Jøsses. Det var bare et spørgsmål. -Langsomt.
Slap af. Jeg stod bare op.
Svært at tro, at en som dig kan skabe så mange problemer.
Jeg er lille, men mægtig.
Det er godt. "Lille, men mægtig." Har du fundet på det?
Min mor.
Jeg tror, hun gjorde det.
Det dukkede bare op i mit hoved.
Jeg ved ikke, om det var min mor eller en anden, der fortalte mig det.
Jeg kan lide det. Det passer til dig.
Lille, men mægtig.
Jeg tror, at al din militære træning
sikkert har noget med det at gøre.
Hvordan har du det?
Lægerne synes, du har det godt.
Det siger de. Men jeg ville se dig og selv spørge dig.
For det her er aldrig sket før i alle vores tests.
Nogen som dig, der pludselig vågner op. Selvfølgelig er det hele nyt.
Nå, hvordan har du det?
-Fint, sir. -Lad være med det. Kald mig ikke "sir."
Warden er fint, eller Warden Wells.
Fint, Warden.
Bortset fra, at jeg ingen anelse har om, hvad der foregår,
kunne man sige, jeg har det fjong.
Kortfattet, men ærlig.
Er det det? Det kan jeg lide.
Det kan jeg meget godt lide.
Vil du have en drink?
Jeg har brug for en. Men du burde ikke have nogen, vel?
Så drikker jeg bare alene. Intet problem overhovedet.
Ja, helt sikkert.
Det er en fed lyd, ikke sandt?
Med terninger?
Det elsker jeg.
Nå, unge dame...
du må vende stolen, så vi kan snakke ordentligt sammen.
Kan du gøre det for mig?
Godt. Det er perfekt.
Du er bekymret.
Du har spørgsmål.
Det giver god mening.
Så bare spørg løs om alt.
Seriøst. Nu kan du gøre det.
Okay.
Hvorfor er jeg her?
Hvorfor er jeg i fængsel?
Hvad skal jeg have gjort?
Det store spørgsmål? "Hvorfor er jeg her?"
Vi kunne nok bruge en hel dag på det.
Men det må andre fortælle. Lærde, som du skal have kvalitetstid med i morgen.
Men lige nu, mellem dig og mig, er du så ikke mere interesseret i øen?
Hvad var det pis for noget?
De første minutter på stranden...
var nok meget forvirrende.
-Ja, ret meget. -Godt.
Det var meningen, det skulle være forvirrende.
Det var designet på den måde.
Hvad betyder det?
Forstår du det ikke? Ikke engang nu?
-Nej, det gør jeg nok ikke... -Du var ikke...
der i virkeligheden.
Det var en simulering.
En virtuel ting, som nogle nørder fandt på på deres skide iPads.
Vent, hvad?
Alt det sære pis, "Find jeres vej tilbage"-skiltet,
alt det, der var begravet i sandet, virkede det normalt på dig?
Nej, nok ikke, nu hvor jeg tænker på det.
Du var der
på øen, men i dit sind.
Du og ni andre er alle sammen fanger her i fængslet,
og I fik en chance for at tage til øen
for at se, hvad I ville gøre med en ny chance.
En ny start.
Jeg ved, det lyder sindssygt,
-men det er absolut-- -Nej. Nej, det er ikke muligt.
Det er det.
Jeg er ikke sindssyg. Jeg ved, jeg var på øen. Det var virkeligt.
Lige meget. Jeg er med.
Jeg forstår.
Du er forvirret i dit hoved lige nu.
Hvordan skulle det ikke være det?
Det lyder som Twillight Zone.
Uden tvivl, men det er sandheden.
Det skinbarlige skide sandhed. Og jeg vil sværge på en stak Bibler for dig.
-Det var så virkeligt. -Jeg siger ikke, det ikke skete,
at du ikke kunne føle smerte, at folk ikke kan dø, for det kan de.
Men det var alt i dit hoved, okay?
Du comprende?
Jeg håber, du mener det.
For når vi er færdige her,
og det betyder fysisk, psykologisk og alt det lort,
sender de dig tilbage.
Så vær beredt.
Sengetid.
-Det er vel ikke til mig? -Jo.
-Lægens ordre. -Om hvad?
Hæv ikke stemmen.
-Det gør jeg ikke. -Du er ophidset.
-Jeg stiller bare et spørgsmål. -Det er et sovemiddel.
-Jeg vil ikke have det. -Vagter.
-Det behøves ikke. -Hænderne ned.
-De er nede. -Du er aggressiv.
-Jeg er ikke aggressiv. -Vagter!
Lad være!
Stop!
Kom ikke nær!
-Hjælp. -Hold kæft.
-Hjælp. -Rør dig ikke.
-Tilbage. -Hjælp mig.
Hold kæft. Tilbage.
-Slip sygeplejersken. -Gå tilbage.
Slip sygeplejersken.
Indstil skydningen. Stop.
Hun er her.
Vi lukker hele anlægget.
Jeg gentager, hele anlægget lukkes ned.
Hvad fanden?
-Ikke så sej længere, hva'? -Få mig ned herfra.
Vent!
Hvor går I hen? Kom tilbage.
I kan ikke gøre det her!
Hvad er det her for et sted?
Pis!
Mødet er nedenunder.
Vil du ikke tage genvejen?
Sid ned.
Jeg er dr. Stevenson.
Jeg er en af simulationens oprindelige neurale arkitekter.
-Det betyder-- -Med "simulation"--
Jeg mener noget, der er simuleret.
En syntetisk oplevelse.
Okay. Hun mener,
at du både er inden i det og udenfor det på samme tid.
Både yin og yang.
Jøsses. Jeg troede,
-jeg var dårlig til at forklare. -Inspektør.
Det er vores tid nu.
Fortsæt.
Du var under bedøvelse.
Mere end det faktisk.
Medicinsk koma,
for at være helt ærlig og transparent.
Din krop, dit fysiske selv, var udenfor legen,
-men dit sind. -Det er ikke en leg.
-Undskyld. Jeg ville ikke sige det. -Betegn det ikke som leg.
Irettesæt mig ikke, professor.
-Okay, jeg forstår, hvad du mener. -Godt. Det er meget godt.
Jeg mener... det føltes så ægte.
Det føltes så helt...
Jeg kan ikke forstå, at det ikke var det.
Jeg er sociolog. Dr. Dafoe.
Du husker nok ikke, men det er ikke vigtigt.
Det vigtige er dette.
Hvordan klarede du dig der?
Jeg forstår ikke dit spørgsmål.
Dårligt, i store træk?
Jeg er i live.
Det er godt, ikke?
Jeg anede ikke, hvad jeg lavede.
Skal der være nogen afslutning...
Skal vi lede efter noget?
Eller bare... prøve at overleve, indtil nogen henter os?
Det var aldrig tydeligt.
Præcis. Jeg syntes altid det samme.
-Hvorfor betyder det noget? -Fordi
hun er den første deltager, der er enig med mig.
Derfor tror jeg, det er af betydning.
Fortsæt.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor kan vi ikke huske noget?
Og hvordan skelne mellem godt eller ondt, når man ikke forstår?
Det er det store spørgsmål for os alle.
Biologi eller opdragelse.
Kan vi ved at ændre personens omgivelser, ændre personen selv?
I håbet om at gøre dette er jeres erindringer blevet slettet,
så I alle har chancen for en ny start.
Hun har haft voldelige verbale og fysiske sammenstød
mellem mindst halvdelen af sin gruppe.
Er det en gevinst for vores vedkommende?
-Jeg håber det ikke. -Hun har klaret det godt.
-Jeg er uenig. -Så er vi uenige.
Det er vi, i høj grad.
-Andre? -Jeg må sige, jeg hælder også til
ikke at lade hende vende tilbage.
-Og hvorfor det? -Fordi...
ingen af hendes pre-simulationskriterier er blevet opfyldt endnu.
Hun har vist sig at være hensynsløs, egennyttig og ret blodtørstig,
hun har hamstret våben og info til eget brug.
Det baserer jeg det på. Min evaluering af tilgængelig data.
Okay. Hvem vækkede mig?
Hvorfor sker det for mig?
Det har vi desværre ikke svar på.
Du... har måske gjort det selv, lader det til.
Men det er meget mærkeligt.
Det er frokosttid, folkens.
Så stop jeres små platituder ned i lommen et øjeblik
og tag til kantinen.
Jeg kommer straks.
Men først skal vi have en lille snak. Hvad synes du?
Sidde ude i solen
og få en lille sludder. Okay?
Har jeg noget valg?
Beklager. Jeg så, hvor de ville hen.
De idioter elsker at snakke og at høre dem selv tale.
De vil skændes om farven på en tandbørste.
Men du må holde ud et par møder til,
hvis de ikke bliver enige, når de stemmer, om du stadig kan rehabiliteres eller ikke.
-Det er rigtig lemonade forresten. -Så det er ikke bare i mit sind?
Du er en spøjs lille en.
Lige meget, hør...
Mellem dig og mig,
fordi jeg giver ikke en døjt for, hvad de fjolser har at sige. Det gør jeg ikke.
De er her, så vi kan få statsbevillinger.
Det er reglerne.
Jeg skal sidde og lytte til dem,
men jeg skal ikke gøre alt, de siger.
De giver mig... anbefalinger, og så skal jeg
finde ud af, at få det gjort. Forstår du?
Jeg får tingene gjort, og det...
er derfor, jeg stadig er her og bestemmer.
Jeg er ikke med.
Jeg tror ikke på det pis.
Jeg har ikke skabt eller fundet på det.
Jeg synes, det er at spilde tid
og penge på folk, der ikke fortjener det.
Alt det besvær.
Når man har politi, der bliver skudt,
fordi de ikke har rette udstyr
til at håndhæve loven.
Men jeg er manden, de har givet ansvaret,
og jeg er ham, der skal implementere dette forsøg
på statsniveau.
Så...
alle overvåger mig som en flok skide høge.
Hele vejen op til USA's præsident. Selv hun overvåger dette.
Men vi har nogle tricks i ærmet,
guvernøren og jeg. Det kan du stole på.
Og hvad angår dig,
du skal tilbage derind, hvis de giver dig lov,
tilbage til øen.
Du skal fortsætte. Du skal klare det, snogene i kontrolrummet udsætter dig for.
Og stol på mig.
Der kommer en masse sygt pis.
Overraskende sager.
Al slags lort, der kan dræbe dig.
Og gæt engang. Hvis du dør derinde,
så er du også død herude.
-Er det det, der skete med Brody? -Brody.
Han var en voldtægtsmand og morder, og han fortsatte, da han fik chancen igen.
Han er væk.
Ude. Død.
Hvis du gør noget galt, så giver øen dig løn som forskyldt.
Dræber du nogen, dræber den dig. Årsag og virkning. Den er bygget sådan.
Men gæt engang.
Det var ikke legen, der fik ham først.
Det var en af jer.
Det vidste du nok ikke.
Nej.
Nej, det gjorde jeg ikke.
-Men det giver mening, nu jeg ved det. -Han døde.
Lægerne siger, det er chokket over at se sig selv dø, der gør det,
men hvad det end var, så er han væk.
Lige meget...
du har været en sær snegl derinde, med dine mareridt og alt.
Fundet ud af en masse.
De fleste af din slags, kriminelt afskum
som dig selv, reagerer ikke, som du gør overfor den ting.
Så lyt til mig og forstå dette.
Jeg holder øje med dig fra nu af.
Jeg vil overvåge alt, du gør, hvis du skal tilbage derind. Forstået?
Ja, sir.
-Undskyld, Warden. -Bare rolig.
Betragt det som en gave.
Vi taler sammen, inden du tager af sted.
TEXAS FÆNGSEL
Frøken?
Kan du høre mig?
Kunne du forstå, hvad jeg sagde?
Frøken?
Kan du høre mig?
Frøken?
Forstod du, hvad jeg sagde?
Nej, undskyld. Jeg blev nok afledt et øjeblik.
Jeg sagde, at vi har mødtes privat
og rådslået, og vi foretrækker,
at du går ind i programmet igen
på dette tidspunkt.
Hvad? Nej.
Beklager, men nej tak. Jeg tager ikke tilbage.
Det er ikke dit valg. Beslutningen er taget.
-Nej. -Vi er sikre på--
Jeg tager ikke tilbage. Forstår I det?
Ved I, hvad jeg mener om beslutningen?
Fuck jeres beslutning. Fuck jer, og fuck det her lort.
Slip mig!
Fuck tilbagevenden.
Stop!
Jeg tager ikke ind i det helvede.
Opfør dig som en hund og få snor på. Forstået?
Ærlig talt håbede jeg, du blev smidt ud af programmet.
Jeg bryder mig ikke om at have et wild card som dig.
Hvad er det for et sted... i mine drømme?
Det værelse. Hvad har jeg gjort?
Det sted. Jeg har set det før.
Blodet.
Hvad betyder det?
I kan ikke bare spille kispus med mit sind.
Og kvinden, hvem er hun?
Undskyld, lille dame.
Det ved jeg, og du skal finde ud af det.
Nå, nå, nå!
Du har en fin højre hook.
-Undskyld. -Bare rolig.
Mange indsatte har villet slå mig. Fyre, der er meget større end dig.
Men ikke mange gjorde det dog.
Så det sætter dig i en udvalgt gruppe.
Jeg ville se dig herude i solen
og bringe dig i humør til--
-Hvad? -Det ved du godt.
Jeg vil ikke. Lad være mig at sætte mig derind.
Ikke mere snak.
Du skal bare tage dig lidt tid og komme i humøret,
for det vil blive meget mere intenst, takket være dig.
Bare for at være sikker på, vi forstår hinanden,
de her folk skal huske dig på, hvem der er boss her.
Hun er jeres.
Vær venlig at gå.
Nu!
Jeg er doktor Wyss.
Jeg er psykiater.
Jeg hørte, at der var et... uheld.
-Jeg ville se, hvordan du har det. -Ja, et uheld.
Jeg kom bare i vejen for en masse næver.
Jeg har ikke meget tid. Det er mod reglerne, og jeg burde ikke være her.
Men inspektøren kan være sådan et... fjols nogle gange.
Før vi begyndte på det her,
under testen, kan du huske noget,
før du vågnede på øen?
Noget som helst?
Ikke rigtigt, nej.
De sagde, du intet ville huske. Men vi kan aldrig være sikre.
Intet, der sker her, er helt sikkert.
-Men sikkert er, at jeg ikke vil tilbage. -Jeg forstår, men vi har brug for dig her.
Bare så du ved...
Nogle gange er rejsen ikke bare fysisk, okay?
Du må forblive i live.
At være stærk er livsvigtigt, men det er ikke alt.
-Hvad er-- -Det er alt, jeg kan sige.
Gud ved, om du husker dette på øen, men gør du,
så bliv på din sti og find vejen tilbage.
Lad ikke inspektøren udnytte dig.
Jeg burde ikke sige dette uden beviser,
men jeg tror, at han har fusket med resultaterne.
Det er derfor, da du vågnede alene, ville jeg bede dig
-være mine øjne og ører. -Kan jeg hjælpe dig?
Nej tak.
-Jeg skulle til at gå. -Du må ikke være alene med hende her.
Jeg har ret til at tilse patienterne, især en, som er vågnet under et forsøg.
SYGEPLEJERSKE GOLDING
-Tag de her. -Nej, ikke mere medicin.
-Du har brug for det til næste stadie. -Jeg sagde nej.
Det er enten piller eller...
Okay, så pillerne.
En fange er på vej igennem!
Vi læsser dem.
I-LAND
Åh nej.
Cooper.
Taylor.
Åh gud. Nej.
Hvad synes du om det?
-Hvad er det her? -Det ved du godt.
-Det gør jeg ikke. -Jo. Prøv at huske.
Alvorlig talt, hvor er jeg?
Det er hjem.
Nej.
Jeg har ikke været her før.
Okay. Hvad du end siger, Chase.
Hold hende. Der kommer assistance.
Ja, jeg ved det godt.
Grim uvane.
Tror du, de har en chance her?
Ikke hvis jeg har noget at skulle have sagt.
Gå i gang. Start hende.
Tekst: Michael Asmussen