‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Alo?
‎E cineva?
‎Bună!
‎Știi unde suntem?
‎Ne cunoaștem?
‎Cum te numești?
‎Nu-mi aduc aminte.
‎Tu?
‎Nu știu.
‎Ce ciudat! N-am portofel,
‎n-am buletin, n-am decât cochilia asta ‎cu care m-am trezit în mână.
‎Ai găsit ceva?
‎Tu ce ai?
‎L-am găsit lângă mine pe plajă.
‎E mai util decât cochilia.
‎Deci nu știm cine suntem sau unde suntem.
‎Și avem două lucruri.
‎Nu.
‎Tu ai ceva
‎și eu am ceva.
‎Nu știu cine sunt.
‎- Și nu te cunosc. ‎- Exact.
‎Nu mă cunoști.
‎Poate suntem prietene.
‎Sau nu.
‎Ascultă! Las cochilia jos.
‎De ce nu lași cuțitul jos? ‎E evident că nu știi cum să-l ții.
‎Poți să-mi spui ceva?
‎De unde ai ști așa ceva?
‎De unde?
‎Dă cuțitul înapoi.
‎Dă-mi cuțitul înapoi.
‎Alo?
‎Dă-mi-l mie.
‎Avem companie. N-ar trebui...
‎Bună.
‎Bună!
‎Sunt și alții după colț.
‎Ceva e în neregulă cu ea.
‎Trage-le aici.
‎Împreună, oameni buni.
‎Așa.
‎Jos. Dați-i drumul.
‎- Așa. ‎- Trage-l aici.
‎Da, chiar aici.
‎Ce mai trebuie?
‎Da, așa e bine.
‎Mă duc după nuci de cocos.
‎Ia doar o gură momentan. ‎Nu au atât de mult lapte
‎- ...în ele. ‎- Mersi.
‎Nimeni nu-și amintește ‎cum ne-am trezit aici?
‎- Nu-mi amintesc. ‎- Deloc.
‎Chiar deloc.
‎Deloc.
‎Nu se poate să fim amnezici.
‎Poate că suntem... ‎într-o călătorie de afaceri?
‎Avem haine asemănătoare.
‎Nu e vorba de consolidarea echipei.
‎Și atunci? Ni s-a prăbușit avionul?
‎Nava? Ia gândește-te.
‎Zece oameni scapă din asta
‎fără nicio rană?
‎Nu plutește
‎niciun bagaj pe apă.
‎Nu sunt cadavre.
‎Cadavrele nu plutesc...
‎la început.
‎Durează ceva.
‎Spun că nu se potrivește.
‎Ai dreptate.
‎- Spun... ‎- Nu se potrivește?
‎Spune-o. Nu se potrivește.
‎Te simți mai bine acum?
‎Nu se potrivește.
‎Ești foarte conflictuală.
‎Tu ești o nenorocită.
‎Pot să-ți văd cămașa?
‎- Bine. Ce e? ‎- Stai pe loc.
‎- Ce e? O gânganie? ‎- Nu.
‎Vreau să văd eticheta.
‎BLAIR
‎„Blair.”
‎E numele tău?
‎Nu știu.
‎- Uită-te la mine. ‎- Bine.
‎- Uită-te la mine. ‎- M-am prins.
‎„Taylor.”
‎- Ce? ‎- Da.
‎Dă-mi să văd.
‎Scrie... „KC”.
‎- KC? ‎- Da.
‎- Moses. ‎- Cine e?
‎Donovan.
‎Poate sunt mărci.
‎Fii serios, toți avem aceeași etichetă?
‎Mă numesc Cooper. Nu-mi amintesc asta.
‎Chase. Nici eu.
‎- Cum te numești? ‎- A mea e „Blair”.
‎Brody.
‎Acceptă-l.
‎E un nume bun.
‎Mersi.
‎Bună!
‎Vrea cineva să meargă cu mine?
‎- Unde? ‎- Nu știu.
‎Vreau să mă lămuresc.
‎Ce e de lămurit?
‎Unde suntem, cine suntem? ‎Mici detalii de genul ăsta.
‎Ne-am aflat numele.
‎E destul pentru o zi.
‎Poate că ne-am aflat numele.
‎Vrea cineva?
‎Se pare că nu, Chase.
‎Știi ceva, KC?
‎Poate că ne-ai aflat numele.
‎Bravo ție!
‎Eu ți-am ales deja unul.
‎Și eu pentru tine.
‎Știi ceva?
‎Vin. Să vedem care e treaba.
‎Da, și eu.
‎Altcineva?
‎Eu cred că rămân.
‎- Caut mâncare. ‎- Bine.
‎Ne vedem mai târziu.
‎Fir-ar! Mereu e la fel.
‎Știu.
‎Am găsit ceva în locurile noastre.
‎Da. Slavă Domnului că am venit!
‎Ar fi venit fluxul.
‎Nu e o coincidență.
‎Mie-mi spui!
‎Ce căutăm aici?
‎Om fi morți și e raiul.
‎Da, sigur.
‎Acum defilăm! Ce surpriză!
‎Ar trebui...
‎să găsim apă proaspătă și adăpost.
‎Da, s-o facem.
‎Știi, de fapt,
‎nu vreau s-o mai văd pe aia.
‎Mă întorc la ceilalți. E prea cald.
‎Da. E o idee bună.
‎Sunt cercetaș, n-am ce face.
‎Mersi că nu mă pui să fac la fel.
‎- Unde vrei să mergem? ‎- Hai încolo!
‎Spun doar...
‎poate ne-au adus extratereștrii ‎ca să ne ia organele.
‎E o teorie.
‎Aveți răni vizibile sau dureri?
‎- Nu. ‎- Nu e amnezie
‎cauzată de traume.
‎Hei, KC,
‎vrei să stai cu noi?
‎Mi-e bine aici, mersi.
‎Își amintește cineva ceva?
‎Îmi amintesc vag că nu-mi plac optimiștii.
‎Ce-ar fi să zic un cuvânt ‎și spuneți ce vă vine în minte?
‎Poate aflăm ceva.
‎Bine.
‎Mâncare.
‎Legumă.
‎Murit de foame.
‎Sandvișuri.
‎Acasă.
‎Casă.
‎Naufragiat.
‎Sandvișuri.
‎Slujbe.
‎Muncă.
‎Dar „mamă”?
‎- Tată. ‎- Copii.
‎Hei!
‎Da, mulțumesc.
‎Cică mă numesc Hayden.
‎Și eu Mason.
‎Doi sunt mai puternici.
‎De ce ați zis de mâncare? Mi-e foame.
‎Să luăm niște cocos
‎- ...de acolo. ‎- OK. Mersi.
‎Ce părere ai despre ei?
‎Sincer, cam limitați.
‎Adică?
‎Se examinează, încercând să se împerecheze ‎în funcție de atracția sexuală.
‎Și eu,
‎o intelectuală, judecându-i în tăcere.
‎Zici lucruri ciudate.
‎Tu nu spui nimic deloc.
‎E în regulă.
‎Da. Merge. Așa.
‎AJUTOR
‎N-ar trebui să stăm mult timp în soare.
‎Mersi, mamă.
‎Melanomul e grav.
‎Îmi iei soarele.
‎Mă duc să-i ajut.
‎Bine, scumpo.
‎N-am văzut niciun avion ‎de când suntem aici,
‎- ...mult succes. ‎- Ce?
‎N-ar trebui să încercăm?
‎Vreau să-mi petrec restul zilelor ‎în pace pe o insulă pustie,
‎dacă nu te superi.
‎Fă asta.
‎INSULA MISTERIOASĂ
‎Ce naiba?
‎Unde sunt ceilalți?
‎Flirtează cu celălalt. Cui îi pasă?
‎Vrei să înotăm?
‎Nu.
‎Normal că nu.
‎Destul cu văitatul!
‎- Să înotăm! ‎- Nu mă vait, mă bronzez.
‎- Încetează, te rog! ‎- Hei!
‎Am venit să vă ajut. Ce pot să fac?
‎Uite cine s-a întors!
‎Să înotăm, rataților!
‎Haideți!
‎Care e problema?
‎Suntem în paradis. Să trăim puțin!
‎Nu înoți?
‎Ea înoată.
‎Să îndrăznim?
‎Știi ceva? E cald.
‎Rahat!
‎Ai grijă, te prind! Da!
‎Rămân aici să termin.
‎Nu știu dacă înot.
‎- Bine. ‎- Distracție plăcută!
‎Haide!
‎INSULA MISTERIOASĂ ‎JULES VERNE
‎Dă-mi mâna.
‎Măcar acum avem apă proaspătă.
‎- Și mâncare. ‎- Perfect.
‎Am putea trăi aici dacă am fi nevoiți.
‎Am putea.
‎N-ar trebui să le spunem celorlalți.
‎Glumești sau ce?
‎Ar trebui să fie ‎secretul nostru deocamdată.
‎- Da? Așa să fie? ‎- Da.
‎De ce?
‎Mințile luminate gândesc la fel. ‎În plus, nu se știe.
‎Am înțeles.
‎E vorba de supraviețuirea ‎celui puternic, nu?
‎Tu ești destul de puternică.
‎Mersi. Și tu.
‎- Crezi? ‎- Da.
‎Gata, scumpule.
‎Destul pentru o zi.
‎Haide!
‎Alo! Am spus nu.
‎Oprește-te!
‎Lasă-mă!
‎Dă-mi drumul!
‎Mă jucam și eu.
‎Nu trebuie să faceți asta!
‎- Încetează! ‎- Doamne!
‎- Ce e? ‎- Haideți, băieți!
‎Nu e amuzant!
‎Fiți serioși!
‎Oameni buni!
‎E grozav!
‎E super!
‎Rechin!
‎- Ce? ‎- Rechin!
‎- Blair! ‎- Rahat!
‎Ce? Ajutor! Ajutați-mă!
‎- Ieșiți! ‎- Ajutor!
‎- Blair! ‎- Unde s-a...
‎Blair!
‎Dumnezeule!
‎Ajutați-mă!
‎- Vă rog! Ajutor! ‎- Ce?
‎Ajut-o, se panichează!
‎- Ajutor! ‎- Nu!
‎- Ieși! ‎- Nu!
‎- Donovan! ‎- Hei!
‎Nu!
‎Haide! Ajută-mă!
‎Hei! Ajut-o!
‎Ajutor!
‎- Ajutor! ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Donovan!
‎- Unde e? ‎- Donovan! Alo!
‎- Fir-ar! ‎- Întoarceți-vă pe plajă.
‎Mason!
‎Ce-a fost asta?
‎Mason!
‎Să-l luăm!
‎- Nu. ‎- Unde e?
‎Stai.
‎Mason, ești bine?
‎Donovan!
‎- Ajut-o. ‎- Moses!
‎De unde au apărut?
‎- Ce a fost? ‎- Ce a fost?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ai văzut ceva?
‎Orice?
‎Ești bine? Ce naiba s-a întâmplat?
‎Haide, Blair.
‎Unde e Donovan?
‎Unde e?
‎Vino.
‎Ai nevoie de ajutor?
‎Nu, mersi.
‎Hei! Uitați ce am găsit!
‎Ce faceți?
‎De ce sunteți tăcuți?
‎Un tip a murit.
‎- Acolo. ‎- Cine a murit?
‎Cel cu care erai.
‎Cel cu păr lung.
‎A mers să înoate și l-am urmat, ‎ca să ne distrăm.
‎- A fost atacat. ‎- De către ce?
‎Un rechin sau cine naiba știe.
‎Ceva.
‎Nu contează, a murit.
‎Era s-o prindă și pe Blair.
‎Așa este.
‎De unde le aveți?
‎Javra le-a găsit?
‎Știi...
‎Chase nu e o javră. E...
‎Fii serios.
‎Se întâmplă să găsească lucruri?
‎Ce tot spui?
‎Știți la ce mă refer.
‎Începe să sape
‎în nisip când ne trezim?
‎„Uite o cochilie!
‎Uite o trusă de prim-ajutor!”
‎- Așa ceva nu e posibil. ‎- Și ce spui?
‎Că așa ceva nu e posibil.
‎Ea are ceva.
‎Apropo, unde e?
‎Nu știu.
‎Ne-am despărțit,
‎căutam hrană. Credeam că s-a întors deja.
‎De ce nu ne mutăm acolo ‎în spatele stâncilor?
‎E mai puțin vânt ‎și facem focul ca lumea.
‎Fumul poate fi
‎un semnal.
‎- O navă, un avion. ‎- Cine?
‎Glumești? Serios?
‎Luați astea și să mergem.
‎Haideți!
‎Să mergem!
‎De ce? Cine l-a făcut șef?
‎Haideți, băieți.
‎Ne trebuie adăpost.
‎Moses?
‎- Nu? Moses, ‎- Da.
‎tu aduni nuci de cocos, nu?
‎Pune-le împreună...
‎- Cooper. ‎- Cooper.
‎Pari să te pricepi cu barda. ‎Poate putem folosi aia să...
‎să le spargem.
‎Dacă voi adunați lemne de foc...
‎Cred că e mai bine să lucrăm
‎- ...ca echipă. ‎- Bine.
‎Mâncare.
‎Să nu mă mai atingi!
‎Mă auzi! Să nu mă atingi...
‎- Nenorocitule! ‎- Alo!
‎Să nu mă mai atingeți,
‎mă auzi? Sau te omor!
‎- Ești nebună. ‎- Da?
‎Dați-mi drumul. Le-ai spus despre cascadă?
‎- Ce cascadă? ‎- Despre ce am găsit?
‎Le-ai zis? V-a zis?
‎M-am gândit eu.
‎Apă proaspătă.
‎Un adăpost.
‎Dar voia să fie secretul nostru.
‎Asta a zis înainte să mă atace.
‎- Să te atac? ‎- Să mă ataci, mincinosule!
‎Ea s-a dat la mine.
‎M-ai sărutat!
‎Nenorocitule...
‎Dă-mi drumul!
‎Apropo, Donovan e mort.
‎Gândește-te la ce contează.
‎A murit în ocean.
‎Rechin.
‎Haide. Gândiți-vă.
‎În cazul unui atac,
‎vă opreați să adunați fructe ‎pentru toți apoi?
‎Sau...
‎v-ați întoarce și ați face ceva?
‎Ce ai face?
‎„Am luat banane și mango
‎și apropo, tipul ăsta m-a atacat.”
‎- E o aiureală! ‎- M-ai atacat, nenorocitule!
‎Nu mă atingeți! Niciunul!
‎Lăsați-mă în pace!
‎Putem să încetăm?
‎Ce s-a întâmplat acolo?
‎Nimic. Ne-am sărutat. Atât.
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Sunt bine.
‎Adevărul e...
‎că e nebună de legat.
‎Ești bine, omule?
‎E o nebunie, nu? Toate astea?
‎Nu știu.
‎Am un sentiment neplăcut.
‎Lasă-mă o clipă.
‎Te rog.
‎Te implor!
‎Fir-ar!
‎Vai de mine!
‎Mă auzi?
‎Ajută-mă.
‎- Doamne. ‎- Ajută-mă.
‎Ajută-mă.
‎Alo!
‎Ajutor!
‎Bine.
‎Mă auzi? Alo!
‎Rămâi cu noi, da?
‎E Donovan!
‎- Mă auzi? ‎- Rahat!
‎- Rămâi cu noi. ‎- Incredibil!
‎Doamne!
‎- E viu? ‎- Da.
‎M-a prins de mână. Haide!
‎- Mă auzi? ‎- L-a sfâșiat.
‎Ne trebuie trusa.
‎- Să se ducă cineva. ‎- Glumești?
‎Probabil are leucoplaste. Nu e de folos.
‎Te ajut cu piciorul.
‎- Mă duc eu. ‎- Trebuie pus garou.
‎- Ajută-mă. ‎- Nu te-a împins
‎- ...în fața rechinului? ‎- Nu contează.
‎- Ce facem? Nu știu. ‎- Trebuie dus înapoi.
‎Treceți sub el.
‎Poate cineva să... ‎Taylor, poți să vii, te rog?
‎Îl ducem la foc
‎- ...să se încălzească. ‎- Calmează-te.
‎Vă spun când să-l ridicați.
‎- Trebuie ținută rana ridicată. ‎- OK.
‎- Bine. ‎- Unu...
‎Doi, ridicați-l foarte încet
‎și regulat, da?
‎Și trei!
‎Fir-ar!
‎Așa.
‎E bine. E în regulă. Nu mai durează mult.
‎Haideți! Mișcați-vă, oameni buni!
‎Am venit să-mi cer scuze.
‎Îmi pare rău.
‎Pentru ce?
‎Pentru fapte sau minciuni?
‎Știi, a fost...
‎mai mult ceva general.
‎Nu contează, dar oamenii vor...
‎Va fi mai rău, înainte să fie mai bine.
‎Ești deșteaptă, știu că vezi asta.
‎Nu știm ce se petrece.
‎N-avem idee cum ne-am trezit aici.
‎Cred că oamenii trebuie să...
‎ajungă pe calea cea bună între ei.
‎Înainte ca lucrurile să se destrame.
‎Am înțeles.
‎Atât voiam să-ți spun.
‎Vrei să uit că ai tăbărât pe mine
‎și că m-ai țintuit?
‎De ce? Că va fi mai rău pentru mine?
‎Cât de rău va fi? Sunt curioasă.
‎Uite...
‎restul, ei...
‎vor să avem o adunare.
‎Le-am spus că voi veni aici să te anunț.
‎Sper să ni te alături.
‎- Vom vedea. ‎- Sper.
‎Mi-ar prii votul tău.
‎Votul meu?
‎Da, am câteva idei.
‎Asta e tot.
‎Sigur vor vrea
‎să votăm cândva.
‎Nu fi așa de sigur.
‎N-am nevoie de tine.
‎Știi, nu? Eram doar drăguț.
‎Și sunt îngrijorați pentru...
‎bardă și cuțit.
‎De ce nu le spui că le țin ‎în caz că vrei să mă violezi?
‎Sunt mesagerul.
‎Știm ce pățește, nu?
‎Apropo...
‎nu încercam să te violez.
‎Nu? Serios?
‎Nu există așa ceva aici.
‎E doar sex și fără sex.
‎N-am făcut sex.
‎Asta e tot ce zic.
‎Știu că e un risc, dar cred că merită.
‎Mai ales că avem un rănit.
‎Nu trebuie mutat.
‎Scuze de întârziere.
‎Nu știam dacă să vin,
‎dar m-am gândit...
‎că doar pe voi vă am. ‎Să înceapă întrunirea!
‎Mă bucur că ai venit.
‎Suntem aici.
‎Nu știm de ce sau cum, dar e adevărat.
‎Ori facem insolație, ‎ori ne omoară ceva în apă.
‎Vom fi înfometați și însetați.
‎Propun să votăm cu toții,
‎să ne mutăm de pe plajă spre interior
‎unde avem apă,
‎adăpost și suntem protejați.
‎Asta e tot.
‎Și nu știe nimeni unde suntem.
‎Doamne!
‎Oricum nu se știe.
‎Nu vine nimeni.
‎Înfruntă realitatea, suntem singuri.
‎El nu știe asta.
‎Trebuie să sperăm, nu?
‎Vom muri aici
‎fără adăpost, sub cerul liber.
‎Vreme, animale, infecții.
‎Vă spun eu,
‎vă promit că n-am văzut nimic ‎din ce ne așteaptă.
‎E real.
‎Trebuie să fim pregătiți.
‎Așa este.
‎Dar pe plajă.
‎Trebuie să ținem focul aprins.
‎Să căutăm hrană și apă cu rândul,
‎să ridicăm niște colibe
‎și supraviețuim.
‎- Asta cred. ‎- Sau încercăm să plecăm.
‎Cu ce facem o barcă?
‎Cu trusa de prim-ajutor
‎sau poate cuțitașul tău?
‎Amuzant, KC.
‎De ce nu asculți măcar o dată?
‎Știi ceva ce noi nu știm?
‎De ce ai spune:
‎„Să plecăm?”
‎Cum?
‎Ascultați.
‎Îi știți pe ei doi?
‎Băiatul și fata de aici?
‎Taylor?
‎Moses?
‎El e Mason și ea e Hayden.
‎I-am văzut
‎umblând ciudat pe plajă,
‎de parcă numărau pași sau ceva.
‎- Știți ceva. ‎- E o prostie, lasă.
‎Spune, te rog.
‎Era un tipar.
‎Numărul de pași...
‎dintre noi. Asta am observat.
‎Erau echidistanți.
‎Când am tot găsit lucruri în nisip,
‎l-am găsit pe primul, pe al doilea, ‎pe restul le-am ghicit,
‎dar erau acolo.
‎Erau 39 de pași între noi,
‎cu siguranță.
‎Treizeci și nouă
‎în pașii mei.
‎Am încercat să fiu consecvent
‎pentru că nu e ‎o unitate de măsură exactă, dar....
‎atât am avut.
‎Nu e un film? ‎39 de trepte?
‎Probabil că n-are nicio legătură.
‎Cine știe? Bine?
‎Asta e ideea.
‎Trebuie să fim deschiși la împrejurimi.
‎Să încercăm să ne amintim
‎din viața noastră, ca să înțelegem.
‎39 de pași...
‎atâta tot.
‎Nimic mai mult.
‎Încă nu știm asta.
‎Ar putea fi ceva sau nimic.
‎E un început.
‎Am calculat numărul de pași,
‎înmulțit cu oamenii de aici.
‎Am urmat acel număr.
‎- M-ați pierdut. ‎- Da,
‎a devenit o problemă de mate?
‎Un om moare acolo.
‎Putem să votăm,
‎vă rog frumos?
‎Mă ascultați?
‎Bine...
‎dacă nu punem oceanul la socoteală,
‎fiind imposibil de calculat pașii acolo
‎într-un mod credibil...
‎- Cu un rechin în apă. ‎- Da.
‎Cu un rechin în apă.
‎Am luat o serie de mostre
‎luând în considerare jungla și plaja,
‎cu o diferență de mărime
‎între cei mari și mici dintre noi
‎și... bingo!
‎Adică?
‎Adică am găsit ceva.
‎...doi, trei...
‎cinci, șase...
‎opt. Vreau să fiu sigur.
‎Număr și eu.
‎Doisprezece, 13, 14, 15, 16, 17, 18...
‎Nu știu dacă a fost o idee bună ‎să-l lăsăm în urmă.
‎Oricum nu supraviețuiește.
‎Aici e.
‎Mai devreme nu l-am văzut.
‎Nu că l-aș fi căutat, dar este,
‎simplu ca bună ziua.
‎GĂSEȘTE-ȚI DRUMUL ÎNAPOI
‎Deci e un semn.
‎E un semn aflat la același număr de pași
‎de cei care s-au trezit pe insulă.
‎„Găsește-ți drumul înapoi.”
‎Da. Scrie chiar acolo.
‎Știm să citim.
‎De fapt, sunt vești proaste,
‎cine a făcut semnul nu mai e,
‎fie a descoperit ceva sau...
‎A murit.
‎Da.
‎Nu e magie. Nu e nici măcar matematică.
‎L-au găsit pe plajă.
‎Dacă nu erau ei, îl vedea altcineva.
‎E mișto, doar că nu e
‎o alimentară sau înghețată.
‎Ne e foame, nici măcar nu e o hartă ‎care să indice unde suntem.
‎De unde știm că nu e asta?
‎- De unde știi? ‎- Nu e. E un semn.
‎E primul indiciu.
‎Asta e ideea, oameni buni!
‎Înseamnă ceva. Știu sigur.
‎Să-ți spun ceva.
‎Mă întorc.
‎Vin și eu.
‎Mă duc să văd ce face Donovan.
‎Haideți!
‎E „drumul spre casă”?
‎Spune „înapoi”. Înapoi undeva.
‎- Nu știu unde e „înapoi”. ‎- Cine știe?
‎Au dreptate. Nu e nimic.
‎Numerele sunt corecte.
‎Și ce?
‎Poate că e doar un semn.
‎Un semn lăsat de cineva acum mult timp
‎și nu înseamnă nimic.
‎Și 39 e o coincidență?
‎Nu știu.
‎Chiar nu știu.
‎PROPRIETATEA I-LAND
‎Subtitrarea: Ramona Coman