EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hallo?
Noen her?
Vet du hvor vi er?
Kjenner vi hverandre?
Hva heter du?
Jeg har problemer med å huske det. Hva heter du?
Jeg vet ikke.
Så rart. Ingen lommebok, ingen ID. Jeg har kun skjellet jeg våknet opp med i hånda.
Fant du noe?
Hva har du?
Jeg fant den ved siden av meg på stranda.
Mye nyttigere enn skjellet.
Så vi vet ikke hvem eller hvor vi er.
Og vi har to ting.
Nei.
Du har noe, og jeg har noe.
-Jeg kjenner ikke meg. Eller deg. -Nettopp.
Du kjenner meg ikke. Kanskje vi er venner.
Eller kanskje ikke.
Ok, hør. Jeg skal legge ned skjellet.
Kan du legge ned kniven? Du kan jo ikke å holde den.
Kan du si meg noe?
Hvordan kan du vite noe sånt, hva?
Gi den tilbake.
Gi meg den kniven tilbake.
Hallo?
Få den. Vi har selskap. Vi bør ikke veive...
Det er flere rundt hjørnet.
Det er noe galt med henne.
Legg den her.
Ok, sammen, dere.
Greit.
Ned. Rett ned. Og slipp.
-Ok. -Legg den her.
Ja, her borte.
-Ok, vi må hvile. -Hva mer?
Ja, det er bra.
Jeg henter kokosnøtter.
Ta bare en liten slurk. Det er ikke så mye melk i dem.
Takk.
Husker ingen noe om hvordan vi våknet opp her?
-Ikke jeg. -Ingenting.
Jeg vet ikke.
Ingenting.
Alle kan ikke ha amnesi.
Kanskje vi er på jobbreise, eller noe sånt?
Siden klærne våre er så like.
Dette er neppe teambuilding.
Hva er det da? Styrtet flyet vårt?
Skipet vårt? Tenk på det.
Ti stykker som kommer unna noe sånt uten skader?
Det flyter ikke bagasje rundt i vannet.
-Ingen døde kropper. -De døde flyter ikke... i begynnelsen.
Det tar ei stund.
Dette stemmer bare ikke.
Nei, det stemmer ikke.
-Ja, det... -"Stemmer ikke"?
Si det igjen. Stemmer ikke.
Føles det bedre? Det stemmer ikke.
Du er virkelig konfronterende.
Og du er ei skikkelig hurpe.
Får jeg se på skjorta di?
-Ok. Hva? -Nei. Slutt.
-Hva? Er det et insekt? -Nei.
Skal bare se på merket.
"Blair."
Heter du det?
Jeg vet ikke.
-Sjekk mitt. -Ok.
-Sjekk mitt. -Ja, har det.
"Taylor."
-Hva? -Ja.
La meg se. Det står... "K.C."
-K.C.? -Ja.
-Moses. -Hvem er det?
Donovan.
Kanskje det er designere.
Når alle går med samme merke?
Jeg heter Cooper. Jeg husker ikke det.
Chase. Samme her.
-Hva heter du? -Jeg heter Blair.
Brody.
Bare bruk det. Det er et fint navn.
Takk.
Er det noen som blir med meg?
-Hvor da? -Jeg vet ikke.
Jeg vil finne ut av dette.
Finne ut hva da?
Hvor vi er og hvem vi er? Sånne små detaljer.
Vi har fått vite navnene våre. Det er nok for én dag.
Kanskje vi fikk vite dem.
Noen?
Virker ikke sånn, Chase.
Vet du hva, K.C.? Kanskje du fant ut navnene våre.
Bra for deg. Men jeg har et til deg allerede.
Sikkert det samme jeg har til deg.
Vet du hva? Jeg blir med deg. Ser hva greia er.
Ja, jeg også.
Noen andre?
Jeg tror jeg blir.
-Jeg skal se på mat. -Ok.
Vi ses vel senere.
Jøss. Det skjer hver gang.
Jeg vet det.
Vi fant noe hver plass noen lå.
Ja. Bra vi kom nå. Litt lenger, og tidevannet hadde kommet inn.
Ingen tilfeldighet.
Helt klart.
Hva gjør vi her ute?
Kanskje vi døde og er i himmelen.
Ja, sikkert.
På tide å vise muskler. Så overraskende.
Kanskje vi skal finne ferskvann og ly.
Ja, det gjør vi.
Jeg vet ikke om jeg takler den andre berta mer.
Jeg drar tilbake til de andre. For varmt.
Ja. God idé.
Speiderleder, kan ikke lyve.
Takk for at jeg slapp å gjøre det.
-Hvor vil du gå? -Vi går den veien.
Jeg sier bare at vi ikke vet om romvesen la oss her for å høste organene våre.
Vel, det er én teori.
Har noen synlige skader eller smerter?
-Nei. -Ok, da er det ikke traumebasert amnesi.
Hei, K.C., vil du sitte med oss?
Jeg sitter fint her.
Husker noen noe?
Syns jeg husker å mislike optimister.
Hva om jeg sier et ord, og dere sier det første dere tenker?
Kanskje det avslører noe. Ok.
Mat.
Grønnsak.
Gradvis sulting.
Smørbrød.
Hjem.
Hus.
Strandet.
Smørbrød.
Jobber.
Arbeid.
Hva med "mor"?
-Far. -Barn.
Ja, takk.
Jeg heter visst Hayden.
Og mitt er visst Mason.
To er sterkere enn én.
Måtte du begynne med mat? Jeg sulter i hjel.
-Vi åpner bare noen kokosnøtter, ok? -Ok. Takk.
Hva syns du om de folkene?
De virker litt enkle.
Hva mener du?
Sjekker opp hverandre, baserer seg på seksuell tiltrekning.
Og meg, en intellektuell som fordømmer dem i det stille.
Du sier ting på en rar måte.
Du sier ikke stort.
Det er greit.
Der. Sånn, ja.
HJELP
Vi bør ikke være for lenge i sola.
Takk, mamma.
Melanom er alvorlig.
Du står for lyset.
Jeg skal hjelpe dem.
Ok, vennen.
Jeg har ikke sett ett fly siden vi våknet,
-så lykke til med det. -Hva? Skal vi ikke prøve?
Jeg vil bare tilbringe mine siste dager på denne øde øya i fred, om det er greit.
Gjør det, du.
DEN HEMMELIGHETSFULLE ØYA
Hva i helvete?
Hvor er de andre?
Flørter med hverandre. Hvem bryr seg?
Vil du svømme?
Niks.
Selvfølgelig ikke.
-Nok sturing. La oss svømme. -Jeg sturer ikke, jeg soler meg.
-Slutt med det der, takk! -Hei.
Jeg vil hjelpe dere. Hva kan jeg gjøre?
-Se hvem som er tilbake. -Kom, tapere, vi bader!
Kom igjen!
Hva er problemet? Vi er i paradis. La oss leve litt.
Svømmer du ikke?
Hun svømmer.
Skal vi?
Vet du hva? Det er varmt.
Å, faen!
Pass på, jeg skal ta deg! Ja!
Jeg blir nok her. Vet ikke om jeg kan svømme.
-Ok. -Kos dere.
Kom igjen!
Gi meg hånda di.
Nå har vi iallfall ferskvann.
-Ja, og mat. -Perfekt.
-Vi kan sikkert bo her om vi må. -Ja.
Kanskje vi ikke skal si det til de andre?
Tuller du, eller?
Det kan være vår lille hemmelighet litt.
-Det syns du? -Ja.
Og hvorfor det?
To sjeler, én tanke. Og en vet jo aldri.
Ok, jeg forstår.
Det er den sterkeste som overlever?
Vel, du ser jo sterk ut.
Takk. Det gjør du også.
-Syns du? -Ja.
Ok, kjære.
Det er nok for én dag.
Kom igjen.
Hold an! Hei! Jeg sa nei.
Jeg sa stopp!
Kom deg av meg!
Slipp meg!
Jeg lekte bare.
Dere trenger ikke å gjøre det!
-Slutt! -Herlighet!
-Hva? -Kom igjen da, dere!
Ikke morsomt!
Dere, kom igjen!
Hei, alle sammen!
Dette er herlig!
Dette er fantastisk!
Hai!
-Hva? -Hai!
-Blair! -Å, faen!
Hva? Hjelp! Noen, hjelp!
-Kom dere ut! -Hjelp!
-Blair! -Hvor... Hva?
Blair!
Herregud!
Hjelp meg!
-Vær så snill! Hjelp! -Hva?
Hjelp henne, hun har panikk!
-Hjelp! -Nei!
-Kom unna! -Nei!
-Donovan! -Hei!
Nei!
-Kom igjen! Jeg må ha hjelp! -Hjelp henne!
Hjelp!
-Hjelp! -Hva skjedde?
Donovan!
-Hvor er han? -Donovan! Hei!
-Faen! -Kom tilbake til stranda.
Mason!
Hva var det?
Mason!
Vi må hente ham!
-Nei. -Hvor er han?
Nei, bli.
Mason, går det bra?
Donovan!
-Hjelp henne opp. -Moses!
Hvor kom de fra?
-Hva var det? -Hva var det?
Hva skjedde?
Så du noe?
Noe som helst?
Går det bra? Hva faen skjedde?
Blair, kom igjen.
Hvor er Donovan?
Hvor er han?
Kom.
Trenger du hjelp?
Det går bra.
Hei. Se hva vi fant.
Hva skjer? Hvorfor er alle så stille?
En fyr døde.
-Der ute. -Hvem døde?
Han du gikk med.
Han med det lange håret.
Han ville svømme, så vi ble med, bare for moro skyld.
-Han ble angrepet. -Av hva?
En hai eller hvem faen vet.
Noe.
Uansett, han er død. Tok nesten Blair og.
Det stemmer.
Hvor fant dere alt det?
Var det den hurpa?
Vet du, hun er ikke ei hurpe. Hun er bare...
Kom igjen.
Hun bare fant utstyret tilfeldigvis?
Hva snakker du om?
Det vet dere alle. Hun begynner bare å grave i sanden der alle våknet?
"Å, se, her er et skjell. Kult, her er et førstehjelpsskrin".
-Sånt skjer ikke bare. -Så hva sier du?
At sånt ikke bare skjer. Noe er galt med henne.
Hvor er hun, forresten?
Jeg vet ikke.
Vi delte oss for å lete etter mat. Trodde hun var tilbake før meg.
Skal vi ikke flytte oss til bak steinene?
Det er mindre vind, og vi kan lage bål.
Røyken kan signalisere folk.
-Som en båt eller et fly. -Hvem?
Kødder du? Seriøst?
Ta dette, så går vi alle.
Kom an, vi går!
Vi går!
Hvorfor? Hvem sa at han er lederen?
Kom igjen, dere.
Vi må finne ly.
-Moses, ikke sant? -Ja.
Kan du samle kokosnøttene? Legg dem sammen, og...
-Cooper. -Cooper.
Du virker å være god med øksa. Se om vi kan bruke den til å få opp disse.
Hvis dere to fortsetter å samle ved...
Det er nok best om vi samarbeider
-som et lag. -Ok.
Mat.
Faen ikke rør meg igjen!
Hører du meg? Faens aldri...
-Din jævel! -Hei!
Ikke rør meg eller noen andre her igjen. Ellers dreper jeg deg!
-Du er helt gal. -Er jeg det?
Slipp meg. Fortalte du dem om fossen?
-Hvilken foss? -Alt vi fant?
Gjorde du det? Fortalte han det?
Tenkte meg det.
Ferskvann. Et sted å bo. Men han ville at det skulle være vår hemmelighet.
Det var det han sa før han angrep meg.
-Angrep deg? -Ja, din løgner!
Hun er den som la an på meg.
Du kysset meg!
Din jævla...
Slipp meg!
Forresten, Donovan er død. Kanskje du bør tenke på hva som er viktig.
Han døde i havet.
Hai.
Kom igjen. Tenk på det.
Om noen angrep deg, ville du ha plukket frukt for alle rett etterpå?
Eller ville du ha dratt rett tilbake og gjort noe med det? Hva hadde du gjort?
"Jeg har bananer og mangoer, og forresten, den fyren angrep meg."
-Det er galskap! -Du faens angrep meg!
Ikke ta på meg! Ingen av dere! La meg for faen være i fred!
Kan vi slutte å slåss?
Hva skjedde der ute?
Ingenting. Vi kysset. Det er alt.
-Går det bra? -Ja.
Det går fint.
Sannheten er... hun er helt sprø.
Går det bra, mann?
Er det ikke sprøtt? Hele greia?
Jeg vet ikke. Jeg har en dårlig følelse.
Gi meg et øyeblikk.
Vær så snill.
Jeg ber deg!
Faen.
Faen ta!
Hører du meg?
Hjelp meg.
-Herregud. -Hjelp meg. Hjelp.
Hjelp.
Ok.
Hører du meg? Hei!
Bli hos oss, ok?
Det er Donovan!
-Hører du meg? -Faen!
-Bli hos oss. -Så uvirkelig!
Herregud.
-Er han i live? -Ja.
Han tok nettopp tak i meg. Kom an.
-Hører du meg? -Haien reiv godt.
Vi må ha førstehjelpsskrinet.
-Noen må gå. -Tuller du?
Det er nok bare Spider Man-plaster. Hjelper ingenting.
Jeg skal hjelpe deg med beinet.
-Jeg henter skrinet. -Jeg må legge på omslag.
-Her. -Dyttet han deg ikke
-foran haien? -Spiller ingen rolle. Ok.
-Hva skal vi gjøre? -Vi må få ham tilbake.
Alle må under ham.
Noen kan... Taylor, kan du komme hit?
-Få ham til bålet så han holder varmen. -Ro ned. Pust dypt.
Jeg sier når dere skal løfte.
-Vi må holde såret hevet. -Ok.
-Én...
To, løft ham sakte og stødig, ok?
Og tre!
Faen!
Ok.
Det går bra. Ikke langt igjen nå.
Kom igjen. Fort dere, for faen!
Jeg kom for å unnskylde.
Jeg beklager.
For hva da, egentlig? Det du gjorde, eller for at du løy om det?
Vel, det var mer en generell greie.
Det spiller ingen rolle, men folk...
Det blir mye verre her før det blir bedre.
Du er smart, jeg vet du ser det.
Vi aner ikke engang hva som skjer. Hvordan vi våknet her.
Jeg tror bare at folk må være på lag, før det blir for sent.
Før ting skjer eller faller sammen.
Jeg forstår.
Det var bare det jeg ville si.
Så jeg skal bare glemme at du angrep meg og holdt meg nede og alt det?
Hvorfor det? For det blir verre for meg?
Hvor mye verre kan det bli? Jeg bare lurer.
Hør... resten av dem vil...
...ha et møte.
Så jeg sa jeg skulle komme hit og si det.
Jeg håper du blir med.
-Vi får se. -Jeg håper det. Jeg trenger stemmen din.
Stemmen min?
Ja, jeg har noen ideer.
Det er alt.
Folk vil sikkert stemme over ting snart.
Ikke hold pusten.
Jeg trenger deg ikke, vet du. Du skjønner det? Jeg var bare hyggelig.
Og de er også litt bekymret for øksa og kniven.
Si jeg har dem hvis du vil voldta meg igjen, din kødd.
Jeg er bare budbringer.
Og vi vet jo hva som skjer med ham.
Og, forresten,
jeg prøvde ikke å voldta deg.
-Nei vel? Virkelig? -Det finnes ikke slikt her.
Det er bare sex og ikke sex. Vi hadde ikke sex.
Det er alt jeg sier.
Jeg vet det er en risiko, men jeg tror det er verdt det når vi har en som er skadet.
Han bør ikke flyttes.
Beklager at jeg er sen. Visste ikke om jeg skulle komme,
men så kom jeg på at dere er alt jeg har. Så la den store rådslagningen begynne.
Bra du kunne være med.
Vi er her.
Vi vet ikke hvorfor og hvordan, men det er ekte.
Vi kan bli solbrente, eller drept av dritt i vannet.
Og vi vil bli sultne og tørste.
Jeg foreslår bare at vi stemmer over å dra fra stranda og inn i landet
der vi har ferskvann,
ly og er beskyttet.
Det er alt.
Og der ingen vet hvor vi er.
Herregud.
Ingen vet det uansett. Det kommer ingen.
Innse at vi er her ute alene.
Han vet ikke det.
Vi må beholde håpet, vel?
Vi kommer til å dø her ute, uten ly, ute i det fri.
Vær, dyr, infeksjoner.
Jeg kan love at vi ikke har sett halvparten av det øya vil slenge ut.
Det er et faktum. Vi må være klare.
Ja, det må vi.
Men på stranda.
-Jøss. -Vi må holde ilden i live.
Bytte på å lete etter mat, hente vann, bygge et par hytter, og vi vil overleve.
-Det tror jeg. -Eller prøve å dra herfra.
Hva skal du bruke til båt? Førstehjelpsskrinet, eller
kanskje den søte lille kniven du har?
Så morsomt, K.C.
Kan du prøve å lytte?
Vet du noe vi ikke vet?
Hvorfor i helvete sier du: "Dra herfra"?
Hvordan?
Ok, hør.
Dere vet disse to?
Denne fyren og denne jenta?
Taylor?
Moses?
Det er Mason, og det er Hayden.
Jeg så dem tidligere, på stranda, med et rart ganglag,
som om de telte steg eller noe sånt.
-Det var vel om noe? -Vi glemmer det.
Kom igjen, vær så snill.
Det var et mønster. Det var antall steg...
...mellom oss. Det var det vi så.
Alle var i samme avstand.
Da jeg fant tingene begravd i sanden, var det først én og så én til.
Jeg gjettet resten, men alt var der.
Det var 39 steg mellom oss, hver gang.
Trettini av mine steg.
Jeg prøvde å være så nøyaktig som mulig siden det ikke er et nøyaktig mål, men
det var alt jeg hadde.
Er ikke det en film? 39 trinn?
Har nok ingenting med dette å gjøre.
Hvem vet? Ok?
Men det er poenget.
Vi må være åpne for det rundt oss.
Prøve å huske ting fra livene våre som kan hjelpe å finne ut hva dette betyr.
Trettini steg, det er alt.
Ikke mer.
Vi vet ikke det enda. Det kan være noe eller ingenting. Men det er en begynnelse.
Vi tok antall skritt og ganget med antall folk som er her.
Og vi fulgte det antallet.
-Ok, jeg forstår ikke. -Ja, når ble dette et matteproblem?
Det er en fyr som dør her.
Kan vi stemme, vær så snill?
Kan dere høre etter?
Ok,
så ikke inkludert havet,
siden det er umulig å gå dit og telle steg mens man svømmer, og...
-Sett bort fra haien. -Ja.
Sett bort fra haien.
Vi tok en rekke tilfeldige prøver sett fra jungelen og begge veier på stranda,
tok høyde for forskjell i størrelse på den største og den minste her,
og... Bingo!
Hva betyr det?
Det betyr at vi fant noe.
...to, tre...
...fem, seks... åtte. Jeg vil bare være sikker.
Jeg teller også.
Tolv, 13, 14, 15, 16, 17, 18...
Jeg vet ikke om det var lurt å la ham være igjen.
Han klarer seg ikke uansett.
Her er det.
Jeg var her nede før uten å se det.
Jeg så ikke etter det, men der står det i klartekst.
FINN VEIEN TILBAKE
Ok, det er et skilt.
Ja, et skilt som har steg basert på folk som våknet på denne øya.
Det står: "Finn veien tilbake."
Ja. Akkurat der.
Ja, vi kan lese.
Det er faktisk dårlige nyheter, for de som lagde det er borte.
Så de har enten funnet ut noe eller...
Ellers så er de døde.
Det er ikke magi. Det er ikke engang matte.
De gikk bare på stranda og fant det. Ellers hadde noen andre gjort det.
Det er kult, men det er ingen butikk eller iskrem.
Vi er sultne, og det er ikke engang et kart som sier hvor vi er.
Hvordan vet du at det ikke er det?
-Hvordan vet du det? -Det er bare et skilt.
Dette er vårt første tegn.
Det er poenget her, folkens! Det er noe. Jeg vet det.
Jeg skal si deg noe.
Jeg går tilbake.
Jeg blir med.
Jeg bør se til Donovan.
Kom igjen!
Står det "finn veien hjem"? Det står "tilbake". Tilbake til noe.
-Jeg vet bare ikke hvor det er. -Hvem vet?
Det betyr uansett ingenting.
Men tallene er rett.
Og så da?
Det kan være bare et skilt.
Et vanlig skilt stilt her av noen for lenge siden om noe ubetydelig.
Tror du tallene er tilfeldige?
Jeg vet ikke.
Jeg vet virkelig ikke.
TILHØRER I-LAND
Tekst: A.M. Einan