EN NETFLIX ORIGINAL SERIE
Hallo?
Er der nogen?
Hej.
Ved du, hvor vi er?
Kender vi hinanden?
Hvad hedder du?
Jeg har svært ved at huske.
Hvad hedder du?
Det ved jeg ikke.
Det er så underligt. Ingen pung,
ingen ID. Intet, bortset fra konkylien, jeg holdt, da jeg vågnede.
Har du fundet noget?
Hvad har du?
Jeg fandt den ved siden af mig på stranden.
Meget nyttigere end konkylien.
Vi ved altså ikke, hvor vi er, eller hvem vi er.
Og vi har to ting.
Nej.
Du har noget.
Og jeg har noget.
Jeg kender ikke mig selv.
Og jeg kender ikke dig.
Du kender mig ikke.
Jeg er måske din ven.
Eller du er det måske ikke.
Hør, okay? Jeg lægger den konkylie ned.
Læg kniven, okay? Du ved jo ikke, hvordan man holder en.
Kan du sige mig noget?
Hvordan kan du vide den slags?
Hvordan ved du det?
Giv mig kniven igen.
Giv mig den kniv igen.
Hallo?
Lad mig få den.
Vi har selskab. Vi burde ikke vifte--
Hej.
Rundt om hjørnet er der andre.
Noget er galt med hende.
Træk det herover.
Okay, sammen, folkens.
Okay.
Ned. Lige ned. Og smid.
-Okay. -Træk den over her.
Ja, lige herover.
-Pause. -Hvad mere?
Ja, det er godt.
Jeg skal have nogle kokosnødder.
Tag bare en lille slurk først. De har ikke så meget mælk,
-i dem. -Tak.
Kan ingen huske, hvorfor vi vågnede her?
-Ikke en skid. -Intet.
Jeg har intet.
Intet.
Umuligt, at alle har hukommelsestab.
Vi er måske på... en slags ekskursion eller noget?
Siden vores tøj er så ens.
Det er næppe teambuilding.
Hvad så? Styrtede vores fly ned?
Vores skib? Tænk på det.
Ti mennesker undslipper den slags uden nogen skader?
Der er ikke flydende bagage ude i havet.
-Der er ingen lig. -Lig flyder ikke...
med det samme.
Det tager noget tid.
Det giver ingen mening.
Du har ret. Det giver ingen mening.
-Derfor siger jeg-- -Ingen mening?
Sig det igen. Giver ingen mening.
Får det dig til at have det bedre? Giver ingen mening.
Du er virkelig aggressiv.
Og du er en rigtig bitch.
Må jeg se noget på din skjorte? -Okay.Hvad?
-Hvad? Er det et insekt? -Nej.
Jeg vil bare tjekke din etiket.
BLAIR.
"Blair."
Er det dit navn?
Jeg ved det ikke.
-Tjek mit. -Okay.
-Tjek mit. -Ja, jeg har det.
"Taylor."
-Hvad? -Ja.
Lad mig se. Der står... "KC". KC.
-KC? -Ja.
-Moses. -Hvem er det?
Donovan.
Måske er de bare designere.
Vi har alle samme etiket. Samme mærke?
Mit navn er Cooper. Jeg husker det overhovedet ikke.
Chase. Heller ikke jeg.
-Hvad hedder du? -Blair.
Brody.
Bare brug det.
Et pænt navn.
Tak.
Hej.
Vil nogen af jer komme med mig ud?
-Hvorhen? -Det ved jeg ikke.
-Jeg vil bare opklare ting. -Hvad er der at opklare?
Hvor vi er, hvem vi er. Den slags små detaljer.
Vi har lige lært vores navne. Det er nok for en dag.
Måske har vi lige lært vores navne.
Vil nogen med?
Nok ikke, Chase.
Ved du hvad, KC?
Måske fandt I ud af navnene.
-Men jeg har allerede valgt et til dig. -Nok det samme, jeg har valgt til dig.
Ved du hvad? Jeg går med. Vi opklarer det.
Ja, også mig.
Nogen andre?
Jeg tror, jeg bliver.
-Jeg skaffer mad. -Okay, vi ses nok senere.
Det sker hele tiden.
Jeg ved det godt.
Vi fandt noget på alle de steder, hvor nogen lå.
Godt, vi kom, da vi gjorde. Lidt senere, og tidevandet ville være her.
Det er ikke et tilfælde.
Det ved jeg.
Hvad laver vi overhovedet her?
Måske er vi døde, og det her er Himlen.
Ja da.
Tid til muskelshowet. Sikken overraskelse.
Måske burde vi...
finde noget vand og læ.
Ja, lad os gøre det.
Ved du hvad?
Jeg tror ikke, jeg kan klare den tøs igen.
Jeg går tilbage til de andre. For varmt her.
Ja, god idé.
Spejder. Jeg kan ikke lyve.
Tak, fordi du ikke får mig til at gøre det samme.
-Hvilken vej? -Lad os gå den vej.
Jeg siger bare... vi ved ikke, om rummænd satte os her for at høste vore organer.
Det er én teori.
Har nogen nogle synlige skader eller smerter?
-Nej. -Så det er ikke traumebaseret amnesi.
Hej, KC.
Vil du sidde hos os?
Nej tak.
Kan nogen huske noget?
Jeg husker svagt at have en stærk afsky mod optimister.
Hvad med at jeg siger et ord, og I siger det første, I kan huske?
Måske afslører det noget.
Okay.
Mad.
Grøntsager.
Uundgåelig hunger.
Sandwicher.
Hjem.
Hus.
Strandet.
Sandwicher.
Jobs.
Arbejde.
Hvad med "mor"?
-Far. -Børn.
Hej.
Ja, tak.
Mit navn er åbenbart Hayden.
Mit er åbenbart Mason.
To er stærkere end en.
-Hvorfor tale om mad? Jeg er sulten. -Vi åbner kokosnødder.
-Derovre. Okay. -Okay. Tak.
Hvad synes du om alle de folk?
Ærlig talt, meget almindelige.
Hvad mener du?
Tjekker hinanden ud, prøver at danne par baseret på tiltrækning.
Og jeg,
en intellektuel, som stille bedømmer dem.
Du siger sjove ting.
Du siger intet som helst.
Det er okay.
Ja. Sådan.
HJÆLP.
Pas på ikke at være for længe i solen.
Tak, mor.
Hudkræft er en alvorlig sag.
Du blokerer for lyset.
Jeg hjælper dem.
Okay, skat. Jeg har ikke set et eneste fly, siden vi vågnede her.
-Held og lykke. -Hvad?
Burde vi ikke forsøge?
Jeg vil bare tilbringe resten af livet på den forladte ø i fred,
hvis det er okay.
Gør du bare det.
DEN HEMMELIGHEDSFULDE Ø
Hvad fanden?
Hvor er de andre?
De flirter med hinanden et sted.
Vil du svømme?
Nej.
Selvfølgelig vil du ikke.
Nok surmuleri.
-Vi svømmer. -Jeg surmuler ikke. Jeg solbader.
-Indstil aktiviteten. -Hej.
Jeg vil hjælpe jer. Hvad kan jeg gøre?
-Se, hvem der er her. -Lad os svømme, tabere.
Kom nu!
Hvad er problemet?
Vi er i paradiset. Nyd det.
I svømmer ikke?
Hun svømmer.
Skal vi?
Ved du hvad? Det er varmt.
Pis!
Pas på, jeg tager dig. Ja!
Jeg bliver og gør det færdigt. Jeg ved ikke, om jeg kan svømme.
-Okay. -Mor jer godt.
Kom så!
DEN HEMMELIGHEDSFULDE Ø JULES VERNE
Giv mig din hånd.
I det mindste har vi nu vand.
-Og mad. -Perfekt.
-Vi kunne leve her, hvis vi skulle. -Ja, vi kunne.
Måske skal vi ikke fortælle de andre om det.
Laver du sjov eller hvad?
Jeg synes bare, det skal være vores hemmelighed lige nu.
-Ja? Er det rigtigt? -Ja.
Og hvorfor det?
Du ved, geniers tanker og den slags. Og man ved aldrig.
Okay, jeg forstår.
Det er altså "den stærkeste overlever"?
Du er jo i god form.
Tak. I lige måde.
-Synes du? -Ja.
Okay, skat.
Det er nok for i dag.
Kom nu.
Kom nu. Jeg sagde nej.
Jeg sagde stop!
Lad mig være!
Slip mig!
Jeg lavede bare sjov.
I skal ikke gøre det der.
-Stop. -Jøsses!
-Hvad? -Kom nu, folkens.
Ikke sjovt.
Kom nu, folkens.
Yo, alle sammen.
Det er fedt.
Det er sejt!
Haj!
-Hvad? -Haj!
-Blair! -Pis!
Hvad? Hjælp! Hjælp!
-Kom ud. -Hjælp.
-Blair! -Hvor blev-- ?
Blair!
Åh gud!
Hjælp mig.
-Hjælp. -Hvad?
Hun går i panik.
-Hjælp! -Nej!
-Ud! -Nej.
-Donovan. -Hey!
Nej!
-Jeg har brug for hjælp. -Hjælp hende.
Hjælp!
-Hjælp! -Hvad skete der?
Donovan!
-Hvor er han? -Donovan. Hey!
-Fuck! -Kom tilbage på stranden.
Mason!
Hvad var det?
Mason!
-Vi må hente ham. -Hvor er han?
Nej, bliv der.
Mason, er du okay?
Donovan!
-Hjælp hende op. -Moses.
Hvor kom de fra?
Hvad var det?
Hvad skete der?
Så I noget?
Er du okay? Had fanden skete der?
Blair, kom nu.
Hvor er Donovan?
Hvor er han?
Kom.
Har du brug for hjælp?
Det er okay.
Se, hvad vi har fundet.
Hvad sker der?
Hvorfor er alle så stille?
En af os døde.
-Derude. -Hvem døde?
Ham, du var sammen med.
Ham med det lange hår.
Han gik ud for at svømme, så vi tog med. Bare for sjov.
-Han blev angrebet. -Af hvad?
En haj, eller hvad fanden det var.
Et eller andet.
Lige meget, han er død.
Den fik næsten også Blair.
Det er rigtigt.
Hvor har I fået alt det fra?
Har kællingen fundet det?
Ved du hvad?
-Chase er ikke en kælling. Hun er-- -Kom nu.
Fandt hun bare tilfældigt det overlevelsesudstyr?
Hvad taler du om?
I ved, hvad jeg taler om.
Hun gravede bare i sandet der, hvor vi alle vågnede.
"Se, der er en konkylie.
Cool. En førstehjælpskasse."
-Ting sker ikke bare. -Hvad mener du?
At ting ikke bare sker.
Noget er lusket ved hende.
Hvor er hun forresten?
Jeg ved det ikke.
Vi delte os og ledte efter mad. Jeg troede, hun ville være tilbage før mig.
Hvorfor flytter vi ikke ned bag klipperne?
Der er mindre vind, og vi kan lave et bål.
-Røgen kan være et signal til båd, fly... -Til hvem?
Laver du sjov? Seriøst?
Tag de ting, så går vi.
Kom. Lad os gå!
Lad os gå!
Hvorfor? Hvem sagde, han er lederen?
Kom nu, folkens.
Vi skal finde læ.
Moses?
-Ja? Moses. -Ja.
Du samler kokosnødder, ikke?
Sæt de her sammen, og...
-Cooper. -Cooper.
Du er vist god med øksen. Måske kan vi bruge det til...
at få de her fra hinanden.
Hvis I fortsætter med at samle brænde...
Det er bedre, hvis vi samarbejder som et hold.
Mad.
Rør mig aldrig igen!
Hører du? Rør mig aldrig--
-Dit svin. -Hey!
Rør mig aldrig igen eller andre her.
Hører du? Ellers dræber jeg dig.
-Du er sindssyg! -Er jeg?
Slip mig. Fortalte du om vandfaldet?
-Hvilket vandfald? -Det, vi fandt?
Gjorde du? Fortalte han det?
Jeg tænkte nok, du ikke ville.
Ferskvand. Et sted at bo. Men han ville kalde det vores lille hemmelighed.
Det sagde han i det mindste, før han angreb mig.
-Angreb dig? -Ja, angreb mig, din løgner.
Wauw.
Hun er den, som nærmede sig mig.
Du kyssede mig.
Din skide--
Slip mig.
Forresten, Donovan er død. Du burde måske tænke på, hvad der er vigtigt her.
Han døde i havet.
Haj.
Kom nu. Tænk på det.
Hvis nogen angreb jer, ville I så stoppe og plukke frugt lige efter?
Eller ville I gå lige tilbage og gøre noget ved det?
Hvad ville I gøre?
"Jeg har bananer og mangoer,
og forresten, den fyr derovre angreb mig."
-Det er sindssyg snak. -Du angreb mig.
Rør mig ikke. Ingen af jer.
Lad mig være!
Skal vi ikke lade være med at slås?
Hvad skete derude?
Intet. Vi kyssede. Det var alt.
-Er du okay? -Ja.
Jeg har det fint.
Sandheden er...
hun er skide sindssyg.
Er du okay?
Det er sindssygt, ikke? Alt dette?
Jeg har en dårlig fornemmelse.
Jeg har brug for en pause.
Jeg beder dig.
Jeg beder dig!
Åh, fuck!
For helvede!
Kan du høre mig?
Hjælp mig.
-Åh gud! -Hjælp.
Hjælp.
Hey!
Hjælp.
Okay.
Kan du høre mig?
Hold dig vågen.
Det er Donovan.
-Kan du høre? Hold dig vågen. -Det er uvirkeligt.
Åh gud.
-Er han i live? -Ja.
Han tog lige fat i mig. Kom nu.
-Hajen har flået ham. -Vi må have førstehjælpskassen.
-Nogen skal gå nu. -Laver du sjov?
Der er nok bare Spiderman-plaster i.
Jeg hjælper dig med hans ben.
-Jeg henter kassen. -Put en presse på hans ben.
Det er ham, der skubbede dig
-ud foran hajen. -Det er lige meget.
-Hvad skal vi gøre? -Vi må få ham tilbage.
Så alle må tage fat under ham.
Kan nogen... Taylor, kan du komme her?
-Til bålet, så han holder sig varm. -En dyb indånding.
Jeg siger til, når vi løfter ham.
Såret skal være oppe.
-Okay. -En...
To, løft ham langsomt
og roligt, okay?
Og tre!
Fuck!
Okay!
Det er okay nu. Det er ikke langt mere.
Kom så. Bevæg jer.
Jeg ville undskylde.
Jeg er ked af det.
Over hvad præcis?
Det, du gjorde, eller at du løj?
Altså, du ved, det var...
mere en slags almen ting.
Det er lige meget, men folk vil--
Ting vil blive meget værre her, før det bliver bedre.
Du er klog. Jeg ved, at du kan se det.
Vi ved ikke engang, hvad der sker.
Vi aner ikke, hvorfor vi vågnede her.
Jeg tror bare, folk må prøve at enes, før det er for sent.
Før alt falder fra hinanden.
Jeg forstår.
Det var alt, jeg ville sige.
Så jeg skal glemme, du hoppede på mig, at du holdt mig nede og alt det?
Hvorfor? Fordi det bliver værre for mig?
Hvor meget værre bliver det? Jeg er bare nysgerrig.
Hør...
resten af dem, de...
de vil holde et møde.
Så jeg sagde, jeg ville sige det til dig.
Jeg håber, du kan være med.
-Vi får se. -Det håber jeg.
Jeg kunne bruge din stemme.
Min stemme?
Ja, jeg har nogle ideer.
Det er alt.
Jeg er sikker på, de vil holde en afstemning.
Vær ikke så sikker.
Jeg har ikke brug for dig.
Det ved du godt, ikke? Jeg var bare venlig.
Og de er også bekymrede for...
ja, øksen og kniven.
Sig, jeg har dem i tilfælde af, at du vil prøve at voldtage mig igen.
Jeg er bare sendebuddet.
Og vi ved alle, hvad der sker ham, ikke?
Og forresten...
jeg forsøgte ikke at voldtage dig.
-Ikke? -Det findes ikke på sådan et sted.
Der findes kun sex og ingen sex.
Vi havde ikke sex.
Det er alt, jeg siger.
Det er risikabelt, men værd at prøve.
-Især fordi vi har nogen, der er såret. -Vi bør ikke flytte ham.
Undskyld forsinkelsen. Jeg vidste ikke, om jeg skulle være her,
men så tænkte jeg, I er jo alt, jeg har. Så lad os starte på det store rådsmøde.
Jeg er glad for, du kan være med.
Vi er her.
Vi ved ikke hvorfor, men det er virkeligt.
Vi kan få solstik eller blive dræbt af noget i vandet.
Og vi bliver sultne og tørstige.
Jeg foreslår, at vi alle stemmer
om at gå fra stranden til et lille sted indlands, hvor der er ferskvand,
læ, og vi har beskyttelse.
Det er alt.
Og hvor ingen ved, at vi er.
Åh gud.
Det ved ingen alligevel. Ingen kommer.
Indse, at vi er alene herude.
Han ved det ikke.
Vi har håb, ikke?
Vi vil dø herude
uden beskyttelse ude i det fri.
Vejret, dyr, infektioner.
Jeg lover, vi har ikke set det halve af, hvad øen vil udsætte os for.
Det er fakta. Vi må være beredte.
Ja, det må vi.
Men på stranden.
Vi må holde bålet i gang.
Vi må skiftes til at søge efter mad og hente vand, bygge en hytte eller to.
Og så vil vi overleve,
-tror jeg. -Eller vi prøver på at slippe væk.
Hvad vil du bruge som båd?
Førstehjælpskassen eller den lille kniv, du har i bæltet?
Morsomt, KC.
Hvorfor lytter du ikke for en gangs skyld?
Har du noget info, som vi ikke har?
Hvorfor siger du: "Slippe væk herfra"?
Hvordan?
Okay, hør...
Kender I de to her?
Denne fyr der og hans pige?
Taylor?
Moses?
Det er Mason, og det er Hayden.
Jeg så dem før, da de gik på stranden på en mærkelig måde,
som om de talte skridt.
-Det betød noget. -Dumt. Glem det.
Bare gå.
Det var et mønster.
Det var et antal skridt mellem hver af os. Det lagde vi mærke til.
Det var med samme afstand.
Da jeg blev ved med at finde ting i sandet,
først en ting, og så en anden,
så gættede jeg bare,
men de var alle der.
Der var 39 skridt mellem hver af os uden undtagelse.
39 af mine skridt.
Jeg prøvede at være nøjagtig.
For det er ikke en eksakt måleenhed, men... det var alt, jeg havde.
Er der ikke en film. De 39 trin.
Det har nok intet med det at gøre.
Hvem ved? Okay?
Men der er en pointe.
Vi skal være åbne om det, der er omkring os.
Vi må prøve at huske ting fra vore liv, som kan hjælpe os med at forstå alt dette.
39 trin.
Det er alt.
Ikke mere.
Det ved vi ikke endnu. Det kan betyde noget eller ikke.
Men det er en begyndelse.
Vi udregnede antallet af skridt
ganget med antallet af folk her.
Så fulgte vi det tal.
Jeg er ikke med.
-Hvorfor er det nu matematik? -Der er en, der dør derovre.
Kan vi holde en afstemning?
Vil I lytte?
Okay...
altså uden at tælle havet med, fordi det er umuligt at tælle skridt
på en troværdig måde, når man svømmer--
Og ikke tælle hajen med.
Vi tog tilfældige prøver
mht. junglen og i begge retninger på stranden,
ved at tage højde for størrelsesforskel baseret på den største og mindste af os,
og... bingo!
Hvad betyder det?
At vi fandt noget.
...to, tre...
fem, seks...
otte. Jeg vil bare være sikker.
Jeg tæller også.
12,13,14,15,16,17,18...
Jeg ved ikke, om det er en god idé at efterlade ham.
Han klarer det alligevel ikke.
Det er det her.
Jeg var her tidligere og så det ikke engang.
Jeg ledte heller ikke efter det, men her er det...
FIND JERES VEJ TILBAGE
Det er et skilt.
Ja, et skilt, præcis samme antal skridt
som fra dem, der vågnede på øen.
-Der står "Find jeres vej tilbage." -Ja. Lige her.
Ja, vi kan læse.
Det er faktisk dårlig nyt, for den, der lavede skiltet, er væk.
så de fandt enten ud af noget eller...
De er døde.
Ja.
Det er ikke magi, ikke engang matematik.
De gik på stranden og fandt det. Havde de ikke gjort det, havde andre nok.
Det er fedt, men bare ikke en butik eller is.
Vi er sultne. Det er ikke engang et kort, der siger, hvor vi er.
Hvordan ved du, det ikke er det?
-Hvordan ved du det? -Se, det er et skilt.
Det er vores første ledetråd. Det er pointen her, folkens.
Det er noget. Det ved jeg.
Jeg vil sige noget. Jeg går tilbage.
Jeg tager med.
Jeg burde se til Donovan.
Kom så!
Står der "Find vejen hjem"? Der står "tilbage". Tilbage til noget.
-Jeg ved bare ikke hvor. -Hvem ved?
-De har nok ret. Det betyder intet. -Tallene er korrekte.
Og hvad så?
Det er måske bare et skilt, som nogen har efterladt her for længe siden,
og som ikke betyder noget.
-Tror du, tallene bare er tilfældige? -Det ved jeg ikke.
Det ved jeg virkelig ikke.
TILHØRER I-LAND
Tekst: Michael Asmussen