PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Haló?
Je tu někdo?
Ahoj.
Nevíš, kde jsme?
Známe se?
Jak se jmenuješ?
Vůbec nic si nepamatuju.
A tvoje?
Nevím.
To je divný. Nemám peněženku
ani doklady, mám jenom tuhle mušli. Probudila jsem se s ní v ruce.
Našla jsi něco?
Co to máš?
Leželo to vedle mě na pláži.
O dost užitečnější než mušle.
Takže nevíme, kdo jsme a kde jsme.
A máme dvě věci.
Ne.
Ty něco máš
a já něco mám.
Nevím, kdo jsem.
- Nevím, kdo jsi ty. - Jo.
Nevíš, kdo jsem.
Možná jsem kamarádka.
Nebo nejsi.
Víš co? Já tu mušli odložím.
A ty polož ten nůž, jo? Očividně ani nevíš, jak ho držet.
Nechceš mi něco říct?
Jak takovou věc víš?
Jak to víš?
Vrať mi ten nůž.
Vrať mi ten nůž zpátky.
Haló?
Nechám si ho.
Máme společnost. Ať s tím nemáváme...
Ahoj.
Za rohem jsou další.
Tahle není normální.
Přitáhni to sem.
Společně, lidi.
Dobře.
Dolů, dolů. A položit.
- Dobře. - Přitáhni to sem.
Jo, přesně sem.
- Dáme pauzu. - Co dál?
Jo, to je ono.
Přinesu kokosy.
Zatím si jenom trochu srkni. V těchhle moc mlíka není.
Díky.
Nikdo si nepamatuje, jak jsme se tu ocitli?
- Ani hovno. - Nic.
Vůbec nic.
Nic.
Snad nemáme všichni amnézii.
Nejsme třeba, já nevím, na nějakém
pracovním výletě?
Máme skoro stejné oblečení.
Tohle určitě není teambulding.
Tak co? Spadlo s náma letadlo?
Potopila se loď? Přemýšlejte.
Deset lidí v zemi nikoho
a nikdo není zraněný?
Ve vodě neplavou žádný kufry.
- Žádný mrtvoly. - Mrtvoly neplavou.
Zpočátku.
Chvilku to trvá.
Jenom říkám, že to nesedí.
Máš pravdu, nesedí to.
- Proto říkám.... - Že to nesedí?
Zopakuj to. Nesedí to.
Cítíš se teď líp? Nesedí to.
Víš, že jsi dost konfrontační?
A ty jsi fakt mrcha.
Co to máš na košili?
- Co? - Ne, přestaň.
- Je to brouk? - Ne.
Chci vidět cedulku.
BLAIR
Blair.
Tvoje jméno?
Já nevím.
- Koukni na moji. - Jo.
- A moji. - Jasně.
Taylor.
- Co? - Jo.
Ukaž mi. Píše se tu KC.
- KC? - Jo.
- Moses. - Kdo je to?
Donovan.
Třeba jsou to návrháři.
Všichni máme stejný štítek. Stejnou značku.
Jmenuju se Cooper. Vůbec si to nepamatuju.
Chase. Já taky ne.
- Jak se jmenuješ? - Jsem Blair.
Brody.
Smiř se s tím.
Hezké jméno.
Díky.
Hej.
Chcete jít někdo se mnou?
- Kam? - Nevím.
Chci to nějak vyřešit.
Co chceš řešit?
Kde jsme a kdo jsme? Takové drobnosti, no.
Zjistili jsme svá jména.
To pro dnešek stačí.
Možná jsme zjistili svá jména.
Jde někdo?
Kdokoli?
Asi ne, Chase.
Víš co, KC?
Možná jsi zjistila naše jména.
To tě šlechtí. Ale já už pro tebe mám jiné.
Asi to samé, co já pro tebe.
Víš co?
Jdu. Uvidíme co a jak.
Jo, já taky.
Ještě někdo?
Já asi zůstanu.
- Seženu jídlo. - Dobře.
Takže se uvidíme později.
Sakra. Takhle je to pořád.
Já vím.
Našli jsme něco všude, kde jsme leželi.
Jo. Díky bohu, že jsme přišli.
Než to odnesl příliv.
To nemůže být náhoda.
To mi povídej.
Co tu vůbec děláme?
Třeba jsme mrtví a tohle je nebe.
Jo, jasně.
Ukázka svalů, jak nečekané.
Asi bychom měli
najít sladkou vodu a úkryt.
Jo, pojďme.
Víte, vlastně,
já už tu holku dál nesnesu.
Vrátím se za ostatními. Je mi horko.
Jo, dobrý nápad.
Skauti nelžou.
Jo, díky, že mě k tomu nenutíš.
- Kam chceš jít? - Tímhle směrem.
Jenom říkám.
Možná nás sem přivezli mimozemšťani
na orgány.
To je jedna teorie.
Má někdo viditelné zranění nebo bolesti?
- Ne. - Takže traumatická amnézie to není.
Hele, KC,
nechceš za námi?
V pohodě, díky.
Vzpomíná si někdo na něco?
Matně si vzpomínám, že jsem neměla ráda optimisty.
Já řeknu slovo,
a každý řekne první, co ho napadne.
Třeba nám to pomůže.
Dobře.
Jídlo.
Zelenina.
Případné vyhladovění.
Sendviče.
Domov.
Dům.
Uvíznutí.
Sendviče.
Zaměstnání.
Práce.
A co „matka“?
- Otec. - Děti.
Ahoj.
Jo, díky.
Jmenuju se zřejmě Hayden.
Já jsem zřejmě Mason.
Dva jsou silnější než jeden.
Proč začínáš s jídlem? Umírám hlady.
Otevřeme si ty kokosy,
- co jsou tam, jo? - Díky.
Co si o těch lidech myslíš?
Upřímně, jsou primitivní.
Jak to myslíš?
Oťukávají se a snaží se párovat na základě sexuální přitažlivosti.
A já,
intelektuálka, je tiše soudím.
Říkáš zvláštní věci.
Ty neříkáš vůbec nic.
To nevadí.
Jdeme na to. To je ono.
POMOC
Dávejte si pozor, jak dlouho jste na slunci.
Díky, mami.
Melanom je vážná věc.
Stíníš mě.
Jdu jim pomoct.
Dobře, zlato.
Celou dobu jsem neviděla jediné letadlo,
- tak hodně štěstí. - Co?
Aspoň to zkusíme.
Chci strávit zbytek života na opuštěném ostrově v klidu,
pokud dovolíš.
Jen do toho.
TAJUPLNÝ OSTROV
Co to je?
Kde jsou ostatní?
Někde spolu flirtujou, koho to zajímá?
Nechceš do vody?
Ne.
Jasně, že ne.
Přestaň se tu válet.
- Jdeme plavat. - Já se opaluju.
- Hned přestaň! - Hej.
Přišla jsem vám pomoct. Co mám dělat?
- Hele, kdo je zpátky. - Jdeme plavat, vy nuly!
No tak!
Co se děje?
Jsme v ráji. Zkusme si to užít.
Ty neplaveš?
Ona plave.
Co ty na to?
Víš co? Je horko.
Sakra!
Já tě dostanu! Jo!
Zůstanu a dokončím to.
Možná neumím plavat.
- Dobře. - Bavte se.
No tak!
TAJUPLNÝ OSTROV JULES VERNE
Dej mi ruku.
Aspoň máme sladkou vodu.
- Jo, a jídlo. - Perfektní.
- Asi by se tu dalo i žít. - Jo, to by se dalo.
Asi bychom to neměli říkat ostatním.
To myslíš vážně?
Zatím to může být naše malé tajemství.
- Jo? Vážně? - Jo.
A proč?
Velké mozky myslí podobně. A navíc nikdy nevíš.
Jasně, chápu.
Takže hrajeme na přežití nejschopnějšího?
Ty vypadáš docela schopně.
Děkuju. Ty taky.
- Myslíš? - Jo.
Dobře, drahý.
To pro dnešek stačí.
No tak.
Hej, řekla jsem ne.
Řekla jsem ne!
Nech mě být!
Jenom jsem blbnul.
Lidi, to nedělejte.
- Přestaň! - Ježiš!
- Co? - No tak, lidi!
To nebylo vtipný!
No tak, lidi.
Hej, všichni!
To je super!
To je paráda!
Žralok!
- Co? - Žralok!
- Blair! - Do prdele!
Co? Pomoc! Pomozte mi!
- Vypadněte! - Pomoc!
- Blair! - Kde...
Blair!
Panebože!
Pomoc!
- Prosím! Pomoc! - Cože?
Pomozte jí, panikaří!
- Pomoc! - Ne!
- Vypadni! - Ne!
- Donovane. - Hej!
Ne!
- Potřebuju pomoct! - Pomozte jí!
Pomoc!
- Pomoc! - Co se stalo?
Donovane.
- Kde je? - Donovane!
- Do prdele! - Vrať se na pláž!
Masone!
Co to bylo?
Masone!
Musíme pro něj.
- Ne. - Kde je?
Ne, zůstaňte.
Jsi v pohodě?
Donovane.
- Pomozte jí! - Mosesi!
Odkud se vzal?
- Co to bylo? - Co to bylo?
Co se stalo?
Viděl jste něco?
Cokoliv?
Jsi v pořádku? Co se sakra stalo?
Blair, pojď.
Kde je Donovan?
Kde je?
Pojď.
Potřebuješ pomoc?
To je dobrý.
Podívejte, co jsme našli.
Co je?
Proč jste tak potichu?
Někdo umřel.
- Tam venku. - Kdo?
Ten, co šel s vámi.
Ten s dlouhými vlasy.
Šli jsme si všichni zaplavat,
abychom se nenudili.
- Napadli ho. - Co ho napadlo?
Žralok nebo bůhvíco, do prdele.
Něco.
To je fuk. Je mrtvý.
A Blair málem taky.
Jo.
Kde jsi to vzal?
Našla to ta mrcha?
Víš co,
Chase není mrcha. Je...
Ale no tak.
Čirou náhodou našla nástroje pro přežití?
O čem to mluvíš?
Víte, o čem to mluvím.
Jen tak si začne kopat v písku, kde jsme se probrali?
„Hele, tady je mušle.
Paráda, a tady lékárnička.“
- Tohle se neděje. - Co tím chceš říct?
Že se to jen tak neděje.
Něco na ní smrdí.
Mimochodem, kde je?
Nevím.
Rozdělili jsme se,
abychom našli jídlo. Ona se ještě nevrátila?
Nepřesuneme se támhle za skály?
Nefouká tam tak a můžeme založit oheň.
Kouř může dát ostatním signál.
Lodím, letadlům a tak.
Děláš si srandu? Vážně?
Vezměte si věci a jdeme.
No tak, jdeme!
Jdeme!
Proč? Kdo z něj udělal vůdce?
No tak, lidi.
Musíme si najít úkryt.
Moses?
- Že? Moses. - Jo.
Posbíráš kokosy, jo?
Dáš je na hromadu a...
- Cooper. - Coopere.
Ty to očividně umíš se sekerou. Mohl bys ji vzít a...
rozlouskat je.
Vy dva nasbírejte palivové dříví.
Bude lepší, když budeme pracovat
- jako tým. - Jo.
Jídlo.
Už mě nikdy nesahej!
Slyšíš? Už na mě do prdele...
- Parchante! - Hej!
Nikdo se mě nedotýkejte,
jasný? Nebo vás sakra zabiju!
- Tobě přeskočilo! - Jo?
Pusťte mě. Řekls jim, co se stalo u vodopádu?
- Vodopádu? - A co jsme našli?
Co? Řekl vám to?
To jsem čekala.
Sladkou vodu.
Místo, kde žít.
On to chtěl mít jako naše tajemství.
Aspoň to říkal, než mě napadl.
- Napadl? - Jo, napadl, ty lháři!
Páni.
To ona po mně vyjela.
Políbilas mě.
Ty zmrde...
Pusťte mě.
Mimochodem, Donovan je mrtvý.
Radši mysli na ty důležitější věci.
Zemřel v oceánu.
Žralok.
No tak. Přemýšlejte.
Kdyby vás
někdo napadl, nasbírali byste ještě pro všechny ovoce?
Nebo byste se
rovnou vrátili a řešili to?
Co byste udělali?
„Nesu vám banány a manga,
a mimochodem, tenhle chlap mě napadl.“
- To je přece šílený! - Napadls mě!
Nesahejte na mě! Nikdo!
Nechte mě být!
Přestaneme se hádat?
Co se tam stalo?
Nic. Políbili jsme se. Nic víc.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Jsem v pohodě.
Pravdou je,
že ta ženská je šílená.
Jsi v pohodě?
Šílený, co? Tohle všechno.
Já nevím. Mám z toho špatný pocit.
Potřebuju chvilku.
Prosím.
Do prdele.
Do prdele!
Slyšíš mě?
Pomoz mi.
- Bože. - Pomoc.
Pomoc.
Hej!
Pomoc.
Dobře.
Slyšíš mě? Hej.
Zůstaň s námi.
To je Donovan!
- Slyšíš mě? - Sakra.
- Zůstaň. - To není možný.
Panebože.
- Žije? - Jo.
Chytil mě. No tak.
- Slyšíš? - Dostal ho žralok.
Potřebujeme lékárničku.
- Běžte pro ni. - Děláš si srandu?
Budou tam leda pohádkový náplasti k ničemu!
Pomůžu ti s tou nohou.
- Jdu pro to. - Potřebuju škrtidlo.
- Pomůžu ti. - Není to ten,
- co tě strčil před žraloka? - To je fuk.
- Nevím, co dělat. - Musíme ho dostat zpátky.
Dejte pod něj ruce.
Mohl by někdo... Taylor, můžeš prosím sem?
Dáme ho k ohni,
- ať je v teple. - Hluboký nádech.
Řeknu vám, kdy ho zvednout.
- Rány musí být výš. - Dobře.
- Raz...
dva a pomalu zvedat,
jasný?
A tři!
Sakra!
Dobře.
To nic. To nic. Už tam budem.
No tak, lidi pohyb, sakra!
Přišel jsem se omluvit.
Omlouvám se.
Za co přesně?
Žes to udělal nebo za lhaní?
Víš, byla to...
spíš obecnější omluva.
Nesejde na tom, ale lidi budou...
Bude to mnohem horší, než se to zlepší.
Jsi chytrá, vím, že to víš taky.
Nevíme, co se děje.
Nevíme, proč jsme se tu probrali.
Myslím si, že lidi musí...
být s ostatními zadobře, než bude pozdě.
Než se věci začnou kazit a rozpadat.
Chápu.
Tohle jsem chtěl říct.
Takže mám zapomenout, žes na mě skočil
a držel mě při zemi a tak?
Proč? Protože pak to budu mít horší?
O kolik horší to můžu mít? Jsem zvědavá.
Podívej.
Ostatní...
chtějí svolat schůzku.
Nabídl jsem se, že ti to přijdu říct.
Doufám, že se připojíš.
- Uvidíme. - Doufám, že jo.
Tvůj hlas by se hodil.
Můj hlas?
Jo, mám pár nápadů.
To je všechno.
A oni určitě budou chtít
hlasovat.
Neplýtvej dechem.
Víš, nepotřebuju tě.
To víš, že? Chtěl jsem být hodný.
Taky si dělají obavy kvůli...
té sekeře a noži.
Řekni jim, že je mám,
kdybys mě chtěl zase znásilnit, ty svině?
Jsem jenom posel.
Oba víme, co se stává poslům, že?
Jo, a mimochodem,
nechtěl jsem tě znásilnit.
- Fakt? - Na takovém místě znásilnění
neexistuje.
Buď máš sex nebo nemáš.
A my ho neměli.
Tohle vám říkám.
Je to riskantní, ale stojí to za to.
Hlavně proto, že máme zraněného.
Radši s ním nehýbejme.
Omlouvám se.
Nechtěla jsem chodit,
ale pak jsem si řekla,
že mám jenom vás. Ať tedy velká schůze rady začne.
Dobře, žes přišla.
Jsme tu.
Nevíme proč, nevíme jak, ale je to skutečné.
Můžeme se spálit na slunci nebo umřít v moři.
Dostaneme hlad a žízeň.
Navrhuji, abychom se přemístili
z pláže na jedno místo ve vnitrozemí,
kde je sladká voda
a přístřešek a budeme tam chráněni.
To je všechno.
Nikdo neví, že tam budeme.
Panebože.
Ani tak to nikdo neví.
Nikdo nepřijde.
Uvědomte si, že jsme sami.
To neví jistě.
Musíme si uchovat naději, ne?
Umřeme tu,
takhle venku, bez přístřeší.
Počasí, zvířata, infekce.
Garantuju vám, že jsme neviděli
ani půlku z toho, co na ostrově je.
To je fakt. Musíme se připravit.
To ano.
Ale na pláži.
Musíme udržovat oheň.
Střídavě chodit pro jídlo a pro vodu,
postavit dvě chatrče,
a přežijeme.
- To si myslím. - Nebo zkusíme vypadnout.
Z čeho postavíš loď?
Z lékárničky nebo
z té svojí kudličky?
Moc vtipné, KC.
Co kdybys zkusila jednou poslouchat?
Máš nějakou informaci, kterou nemáme?
Proč bys jinak chtěla vypadnout?
Jak?
Dobře, tak hele.
Znáte tyhle dva?
Toho kluka a tu holku?
Taylor?
Mosesi?
To je Mason a to je Hayden.
Viděla jsem je
divně chodit po pláži,
jako by počítali kroky nebo tak něco.
- Je toho víc, že? - Je to kravina.
Pokračuj, prosím.
Je to vzorec.
Počet kroků
mezi námi. Všimli jsme si,
že vzdálenost je pořád stejná.
Když jsem hledala věci v písku,
nejdřív jednu, pak druhou,
zbytek jsem uhodla
ale byly tam všechny.
Mezi každým z nás bylo 39 kroků.
Přesně.
Třicet devět mých kroků.
Snažil jsem je dělat stejně,
protože to není nejpřesnější měrná jednotka,
ale víc nemám.
Není to film? Třicet devět kroků?
Nejspíš s tím nemá nic společného.
Kdo ví?
Ale jde o to,
že si musíme všímat věcí kolem sebe.
Snažit se vzpomenout na věci,
které nám pomohou zjistit, co tohle znamená.
Třicet devět kroků.
To je vše.
Nic víc.
To zatím nevíme.
Může to něco znamenat nebo ne.
Ale je to začátek.
Vynásobili jsme počet kroků
počtem lidí, kteří tu jsou.
A šli jsme za tím číslem.
- Dobře, jsem ztracený. - Jo,
jak to souvisí s matikou?
Umírá nám tu člověk.
Můžeme prosím hlasovat?
Můžete poslouchat?
Dobře.
Když nepočítám oceán,
jelikož při plavání se kroky
počítat nedají a...
- A je tam žralok. - Jo.
A je tam žralok.
Začali jsme dělat náhodné pokusy
do džungle a oběma směry podél pláže.
Zohlednili jsme velikost
toho největšího a nejmenšího z nás,
a bingo.
Co to znamená?
Znamená to, že jsme něco našli.
Dva, tři...
pět, šest...
Osm. Chci mít jistotu.
Já taky počítám.
Dvanáct, 13, 14, 15, 16, 17, 18...
Nevím, jestli je dobrý nápad ho tu nechávat.
Stejně to nezvládne.
To je ono.
Už jsem tu byla a tohle jsem neviděla.
Ne, že bych to hledala, ale stojí to tu černé na bílém.
NAJDĚTE CESTU ZPĚT.
Je to cedule.
Cedule na přesném počtu kroků
vypočteném podle lidí na ostrově.
Najděte cestu zpět.
Jo. Vidíme.
Umíme číst.
Je to vlastně špatná zpráva,
protože ti lidi jsou pryč,
takže buďto na něco přišli nebo...
Nebo jsou mrtví.
Jo.
Není to magie. Není to dokonce ani matematika.
Prošli se po pláži a našli ji.
Jinak by to našel někdo jiný.
Je to bezva, akorát to není obchod ani cukrárna.
Máme hlad a není to ani mapa, kde bychom zjistili, kde jsme.
Jak víš, že to není zrovna tohle?
- Jak to víš? - Není. Je to cedule.
Je to naše první stopa.
O to přece jde, lidi!
Něco to je! Já to vím.
Něco ti povím.
Vracím se.
Jdu s tebou.
Půjdu zkontrolovat Donovana.
No tak!
Nepíše se tam „domů“.
Píše se tam „zpět“. Někam zpět.
- Jenom nevím, kam. - Kdo to ví?
Třeba to nic neznamená.
Ale čísla odpovídají.
Ale co dál?
Třeba je to jen cedule.
Cedule, kterou tu kdysi někdo nechal
a která už nic neznamená.
Takže ta čísla jsou náhoda?
Nevím.
Vážně nevím.
MAJETEK I-LANDU
Překlad titulů: Petra Babuláková