Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- זהו סיפור אמיתי -‬
‫- סצינות בסרט זה הורכבו -‬
‫- מצילומים אמיתיים של הארועים‬ ‫בשילוב שחזור -‬
‫- שמונה עשר בספטמבר, 2012 -‬
‫- קרקעית הים הצפוני -‬
‫אני לא רואה.‬
‫איבדתי תקשורת עם צוללן 2.‬
‫אנחנו מאבדים את אחד הצוללנים שלי כאן.‬ ‫-זה לא זז.‬
‫איפה הוא עכשיו?‬
‫לוח באר 2‬
‫הזמן הולך ואוזל.‬
‫אני לא יכול להזיז את זה.‬
‫זה לא זז.‬ ‫-אנו לא יכולים לתת לך עוד חבל.‬
‫אני לא מצליח לפרק את זה.‬ ‫-תחזיק מעמד, חבר.‬
‫הם לא זזים.‬ ‫-גשר, אתם חייבים להחזיר אותנו לשם.‬
‫- 12 שעות לפני כן -‬
‫- ספינת תמיכת הצלילה: טופז -‬
‫טופז...‬
‫בקרת שליטה ימית אברדין.‬
‫מה מיקומכם? עבור.‬
‫בקרת אברדין, אנחנו 103 ק"מ צפון-מזרח מכם.‬
‫מתקדמים לעבר חלקת שדה הנפט 22/14 ב'. עבור.‬
‫תודה, טופז, עדכון מספר אחד על העבודה.‬ ‫עבור.‬
‫- צוות 127 -‬
‫- כולל 12 צוללני רוויה -‬
‫ארבעה בפנים.‬
‫היי, רוב. מה שלומך?‬ ‫-טוב, חבר. היי, עלי. כן, טוב, תודה, כן.‬
‫רק הבחנתי שיש לך...‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫כן, מורג רצתה סיור קטן בספינה.‬
‫כן, בוקר טוב!‬
‫תמיד שווה שיהיה חרדל.‬
‫נראה אם נצליח... מה יש כאן?‬
‫זה ג'ימי קייל מהאי השחור.‬
‫אולי נאלץ לחתוך את זה בעריכה.‬
‫אז אני יודע שאני נוטה‬ ‫להציג את החיים על הספינה כמינימליים,‬
‫אז, מה שאני הולך להראות לכם,‬
‫מן הסתם, יפריך את זה, למרבה הצער.‬
‫כי, מאחוריי...‬
‫זו סאונה על אמת.‬
‫- כריס‬ ‫צוללן רוויה 2 -‬
‫מאחורי דלת מספר שתיים, תאמינו או לא...‬
‫מיטת שיזוף.‬
‫כשכריסטופר ירד לחוף,‬
‫נהננו לשלוח סרטונים זה לזו.‬
‫תראו, עגל חדש בחווה היום. האין הוא יפהפה?‬
‫אלו חדשות מרעישות, חדשות מרעישות מהבית.‬
‫היי, בחור.‬
‫זה נתן לנו חלק קטן זה מזו,‬
‫יכולנו לחלוק את חיינו בעודנו בנפרד.‬
‫- מורג‬ ‫ארוסתו של כריס -‬
‫וזה הבטיח לנו ששנינו מאושרים.‬
‫"אנו מאחלים לך חג מולד שמח‬
‫ושנה טובה"‬
‫חג מולד שמח, למונס!‬
‫זה היה זמן ממש, ממש מרגש בחיינו.‬
‫צילמת את השלט הקטן? הוא מהמם.‬
‫עמדנו להתחתן באפריל של אותה השנה.‬
‫גם בנינו בית באותו הזמן.‬
‫נהנית?‬
‫והתחלתי עבודה חדשה‬
‫כמנהלת בית הספר היסודי המקומי.‬
‫היו לנו כל כך הרבה תוכניות לעתיד.‬
‫זה היה נפלא.‬
‫טוב, נראה שאנו מצלמים. היי, מורג.‬
‫שישה בחורים חיים כאן,‬ ‫אך נראה שהאורות כולם כבויים.‬
‫מה שניתן לראות שם מבחוץ זו מצלמה קטנה‬ ‫שבעזרתה מפקחים עלינו.‬
‫זה מופנה לתוך השירותים,‬ ‫כדי שיוכלו להסתכל עלינו מתקלחים.‬
‫חשבי מה שתחשבי.‬
‫הייתה לי הבנה טובה של עבודתו של כריסטופר.‬
‫כל התעלות, גזים ועומקים האלה.‬
‫כריסטופר תכופות תיאר את זה כ...‬ ‫כניסה לחלל, אך מתחת למים.‬
‫- ספינת טופז בנויה סביב מערכת תא צלילה -‬
‫- המורכב מתאים חיים הנותרים על הסיפון -‬
‫ופעמונים לשינוע הצוללנים מטה אל הקרקעית -‬
‫- על מנת לעבוד בעומק,‬ ‫על הצוללנים להיות נעולים בתוך המערכת -‬
‫- קוראים לזה "לעשות תא צלילה" -‬
‫טוב לראות אותך!‬
‫כן. נתראה עוד 28 ימים!‬
‫כן. תודה, חבר, כן.‬
‫אז, זה רגע האמת, כשמגיעים לסיפון...‬
‫כשבודקים את הלוח‬ ‫ורואים עם מי נהיה בתא הצלילה,‬
‫כי זה, פחות או יותר,‬ ‫קובע איך תהיה הנסיעה שלך.‬
‫אלו שני האנשים הנוספים‬ ‫שתבלה את החודש הבא נעול במיכל קטן איתם.‬
‫ו... נראה אם תוכלי לראות איתי במקביל...‬
‫כן, צוות שלוש - כריס למונס, דייב יואסה,‬ ‫דאנקן אולקוק - בסדר.‬
‫ראיון עם דיוויד יואסה - סימון AB.‬
‫היי, דייב.‬ ‫-היי.‬
‫- דייב יואסה‬ ‫צוללן רוויה 1 -‬
‫עם חלק מהאנשים אתה מסתדר נהדר,‬ ‫עם אחרים אתה לא,‬
‫ואתה לא רוצה להתקע עם מעצבן.‬
‫הכרתי את דאנקן היטב,‬ ‫עבדתי איתו לא מעט פעמים במהלך השנים.‬
‫יש לו מוניטין טוב מאוד בספינה.‬
‫חייבים להיות מזן מסוים‬ ‫כדי לעבוד בים הצפוני.‬
‫קצת מוטרף, קצת לא נורמלי.‬
‫- דאנקן ‬ ‫איש הפעמון -‬
‫אין להם בעיות, יש להם פתרונות.‬
‫בהחלט, הבחורים שעבדתי איתם...‬
‫כולם דומים.‬
‫דייב בחור מאוד מגניב.‬
‫הוא לא נלחץ, הוא לא נחרד.‬
‫מאוד, מאוד לוגי.‬
‫אבל נשמר לעצמו.‬
‫אני לא מפורסם בעבודה כאדם רגשני במיוחד.‬
‫אני חושב ש"וולקן"‬ ‫זה תיאור שמספר אנשים נתנו לי.‬
‫כריס היה חדש יחסית, לא צללתי איתו,‬
‫אך נראה לי שהוא צלל עם דאנקן כמה פעמים,‬
‫ודאנקן היה... אב תא הצלילה שלו.‬
‫זה נשמע מוזר, פתאום בקול רם, אה?‬
‫הייתי בתא הצלילה הראשון של כריס.‬ ‫ואז עשינו יחד ארבעה תאי צלילה ברצף.‬
‫הקשר שנוצר כך הוא אדיר.‬
‫זכיתי להכירו מאוד, מאוד טוב.‬
‫הוא היה בחור חביב מאוד.‬
‫החלפתי מילה עם דאנקן, אמרתי,‬ ‫"איך הכריס הזה?"‬
‫וקיבלתי אישור לחיוב ושמחתי לצאת איתו.‬
‫בקרת תא צלילה, אנו שש שעות מאתר העבודה.‬
‫כזכור לי, סבלתי מכאבים, חבורות,‬
‫אי נוחות במפרקים, תחושת נימול...‬
‫בסדר, בנים.‬
‫כפי שתראו, אין המון מקום.‬
‫בטח כ30 סנטימטר בין הדרגשים כאן למטה.‬
‫דאנקן בפנים מארגן את שלו.‬
‫ואז זה אזור המחיה,‬ ‫יש מן ספסלים ומעט שולחן.‬
‫אחד מהחלונות הבודדים שיש לנו.‬
‫זה בערך נוף העולם החיצון היחיד שיש לנו.‬
‫אני צריך לזחול תחת התעלות הקטנות האלו‬ ‫כדי להגיע ממקום למקום.‬
‫ושם למטה זה מה שנקרא "הסיר הרטוב".‬
‫אז אני פשוט פותח את הדלת...‬
‫בעקרון, השירותים, המקלחת, ‬ ‫אפשרויות טבילה למיניהן, כאלה דברים.‬
‫כן, אם אני מזדקף לגובה יש בערך כל דבר...‬
‫שהראש שלי יכול להתקע בו,‬ ‫זה ממש סיוט עבורי.‬
‫לכן... תמיד יש לי חתכים בכל מקום.‬
‫והקסם בזה הוא...‬
‫ברגע שעשית סיבוב מלא,‬ ‫אתה בדיוק איפה שהתחלת.‬
‫וכוס תה, כן.‬ ‫-שים לב למצבור השוקולד שלי.‬
‫זה מגוחך, דאנקן. כמה יש לך שם?‬
‫רק חפיסה לכל יום.‬ ‫-חפיסה לכל יום!‬
‫כבר התחלתי, רק כדי לבדוק אותם, כן.‬ ‫-אני שמח שאני כאן איתך.‬
‫- תא חילוץ מווסת לחץ (860)‬ ‫מבקרת תא הצלילה -‬
‫- בעבודה הזו הצוללנים‬ ‫יחיו בפי עשר מלחץ אטמוספרי -‬
‫- תא הצלילה יהיה ביתם ל28 הימים הקרובים -‬
‫אוקיי, בחורים, אם אתם נתחיל בהורדה.‬
‫בסדר, בחורים, נעצור לבדיקת דליפות.‬
‫בעבודה המסוימת הזו, עבדנו בעומק 100 מטר.‬
‫אז הם מזרימים לתוך התא,‬
‫בלחץ שווה ערך ל100 מטר מים, הליוקס,‬
‫שזו תערובת של הליום וחמצן‬‫.‬
‫ואז אנחנו בפועל בלחץ שווה לזה‬ ‫של קרקעית הים.‬
‫האטימה מאושרת. נמשיך בהורדה.‬
‫כן. הכל טוב. כן.‬
‫האוזניים של כולם בסדר.‬
‫ברגע ששואפים גז הליום,‬
‫מתחילים לדבר בקול צפצפני.‬
‫כן.‬
‫הכל טוב. תודה. כן.‬
‫אוקיי, אז חן חן.‬ ‫כן, גבר.‬
‫שלושים השניות הראשונים תמיד משעשעות למדיי.‬
‫לאחר מכן, החדשנות מתפוגגת.‬
‫טוב, בחורים, הגענו לעומק, הורדה הושלמה.‬
‫- צוות 3‬ ‫דייב יואסה, כריס למונס, דאנקן אולקוק -‬
‫תודה.‬
‫תא צלילה זו סביבת חיים מוזרה מאוד.‬
‫יש מעט מאוד פרטיות.‬
‫כל עולמך כמו מצטמק לגודל התא.‬
‫- שטיפה סנטירית‬ ‫נמל - DTC -‬
‫החיים בתא הצלילה אינטנסיבים במיוחד.‬
‫נראה לי שכולם מתמודדים עם זה אחרת.‬
‫לרב הצוללנים יש שתי אישיויות.‬
‫יש להם את אישיות העבודה ואישיות הבית.‬
‫בבית, אני דיוויד, אב לשלושה.‬
‫ודייב הוא צוללן מקצועי.‬
‫הוא...‬
‫הוא אחראי רק לעבודה המתרחשת.‬
‫כריס בהחלט היה קצת יותר חרד.‬
‫הוא לא היה צוללן רוויה זמן רב.‬
‫ניסה לעמוד בקצב של כולם,‬
‫לוודא שיש לו את הציוד,‬ ‫שהוא לא יביך את עצמו.‬
‫אבל מאוד מודע לכך שאנשים מסתכלים‬ ‫על כל תנועה שלו.‬
‫לא מעט לחץ.‬
‫הוא רצה להראות טוב בעיני כולם.‬
‫הוא רצה להיות צוללן טוב.‬
‫הצוללן הכי טוב.‬
‫לפני שאני נכנס לצלילת תא,‬
‫תמיד כזה הסתכלתי על הים הצפוני‬ ‫כמוביל הצלילה.‬
‫יש שם הרבה ספינות תמיכת צלילה.‬ ‫מתרחשת שם הרבה צלילה.‬
‫והעבודה המסוימת הזו,‬
‫השדה שעבדנו בו‬ ‫היה בערך 12 שעות בקיטור מאברדין,‬
‫אז זה שם אותך די באמצע הים הצפוני.‬
‫הים הצפוני עלול להיות בלתי צפוי‬ ‫ומזג האוויר לא היה טוב במיוחד דאז.‬
‫הספינה נעה לא מעט.‬
‫הים הצפוני‬ ‫הוא בהחלט אחת הסביבות המסוכנות בעולם.‬
‫טמפרטורת המים היא ארבע מעלות בקרקעית.‬
‫שזה רצחני.‬
‫אני מבינה שיש סיכונים בעבודה,‬ ‫אני מבינה זאת.‬
‫אבל כריסטופר הבטיח לי ללא הרף,‬ ‫שהוא יהיה בטוח.‬
‫שלא נשקפת לו סכנה.‬
‫חשבתי שהוא היה שמח בתא הרוויה שלו.‬
‫אז, לא, מעולם לא דאגתי.‬
‫- שדות נפט בים הצפוני -‬
‫בקרת אברדין, בקרת אברדין, כאן טופז. עבור.‬
‫- 204 ק"מ מזרח לאברדין -‬
‫דברו, טופז. עבור.‬
‫אנחנו בשדה הנפט הפעיל 22/14 ב'.‬
‫נשארים כאן לתחילת עבודה מיידית. סוף.‬
‫מוכן?‬ ‫-כן, אני מוכן.‬
‫אוקיי, הכל מאופס.‬
‫אחד, ארבע, חמש, שש, פועל.‬
‫אוקיי, אלו כל המדחפים במצב מ.ד.‬
‫- מצב מ.ד. -‬
‫- מיקום דינמי -‬
‫- מערכת ממוחשבת הנועלת את הספינה‬ ‫מעל נקודה מסוימת בקרקעית הים -‬
‫יש לי שתי מערכות GPS כמערכות ליחס.‬
‫כן.‬
‫טוב, קפטן, אנו במ.ד. עכשיו.‬
‫- רגיל‬ ‫מנמיך -‬
‫- מצב מ.ד.‬ ‫ירוק -‬
‫אוקיי, בנים, חמש דקות התראה לכניסה לפעמון.‬
‫ובכן, הצוללנים הם הבובות שלי.‬ ‫אני המנצח של להקה קטנה.‬
‫הם ידיי ורגליי.‬
‫וביסודו של דבר הם עושים את מה שאני מבקש.‬
‫כשהצוללן במים,‬
‫אני האדם החשוב ביותר בספינה‬
‫וכולם יענו לי.‬
‫אוקיי, אדם ראשון נכנס לפעמון.‬
‫דאנקן היה איש הפעמון.‬ ‫הוא לא צלל באותו לילה, הוא היה בפעמון.‬
‫דואג לצוללנים.‬
‫דייב יואסה היה צוללן 1.‬
‫וכריס למונס היה צוללן 2.‬
‫גשר, כאן פעמון, מחוץ לתא ב20:13.‬
‫עשרים-שלוש-עשרה, מחוץ לתא.‬
‫אוקיי, בנים, מוריד אתכם עכשיו.‬
‫- תומכי פעמון‬ ‫SWL 15.5T -‬
‫גשר, כאן פעמון, מתחת פני השטח ב20:21.‬
‫תודה, ROV.‬
‫עובר עכשיו.‬
‫הגעתי לעומק עבודה של 90 מטר.‬
‫כשאתה מסיר את הקסדה מראשו של צוללן,‬ ‫אתה מסתכל לתוך עיניהם...‬
‫אתה יכול לראות אם הצוללן מאושר או‬ ‫מבוהל עד עמקי נשמתו‬
‫כי אתה רואה יותר לבן מעיניים.‬
‫כריס לא היה חרד בשום שלב באותו הערב.‬
‫הוא השתוקק לצאת.‬
‫הוא רצה להוכיח שהוא היה טוב ככולם.‬
‫צינור הטבור מחובר.‬
‫מיכל החירום הינו על הבקבוק.‬
‫ו...‬
‫מחוץ לכובעו.‬
‫זה טוב, תודה. מים חמים זה טוב.‬
‫הכל נוח מאוד.‬
‫בסדר, נתראה עוד כשש שעות.‬
‫כריס, בדוק דליפות.‬
‫בדוק דליפות, כריס.‬
‫גשר, כאן צוללן 2, במים ב20:37.‬
‫- צוללן 2‬ ‫כריס -‬
‫- צוללנים במים -‬
‫אתה נושם את הגז שלך, כריס.‬
‫רות, קיבלתי.‬
‫דאנקן, שים לב לטבור של צוללן 2.‬
‫כשהצוללן מחוץ לפעמון,‬ ‫הוא לחלוטין תלוי בטבור שלו.‬
‫זה מספק לו את המים החמים שהוא צריך‬ ‫כדי לשמור על חום.‬
‫מספק לו גז לנשימה.‬
‫וגם תאורה ותקשורת עם פני השטח.‬
‫זהו מילולית חבל ההצלה שלך.‬
‫צוללן 2 מוכן לקפוץ מטה.‬
‫צוללן 2, זה האישור שלך לרדת מהפעמון.‬
‫לרדת מהפעמון‬ ‫זה אחד החלקים האהובים עליי בצלילה.‬
‫- צוללן 2‬ ‫כ. למונס -‬
‫אני אוהב את תחושת חוסר המשקל.‬
‫אתה למעשה עף מטה כלפי קרקעית הים.‬
‫אם הראות שלך גרועה,‬
‫אתה באמת לא יודע לתוך מה אתה קופץ.‬
‫או מתי תנחת.‬
‫זה מקום אפל ומבלבל להיות בו, קרקעית הים.‬
‫יכול להיות קל נורא ללכת לאיבוד.‬
‫קרייג, אני יכול לקבל הכוונה לאתר, בבקשה?‬
‫צוללן 2, אתר העבודה צריך להיות 30 מטר‬ ‫צפון-מערבית ממך.‬
‫רות, קיבלתי.‬
‫צינור הטבור הוא החיבור הפיזי שלך לספינה.‬
‫ואם עליך לחזור לפעמון, אתה עוקב אחר הטבור.‬
‫זהו הנתיב שלך חזרה למקום מבטחים.‬
‫באפלה, כמעט קשה יותר להגיע לעבודה‬ ‫מאשר לבצע אותה.‬
‫קרקעית הים מתעתעת בך.‬
‫עשר הדקות הראשונות הן זמן מלחיץ למדיי.‬
‫אני מבחין בכך בנשימתם.‬
‫- צוללן 2‬ ‫כ. למונס -‬
‫גשר, שני הצוללנים באתר העבודה ב20:49.‬
‫המבנה שעבדנו עליו נקרא סעפת.‬
‫- צוללן 1‬ ‫ד. יואסה -‬
‫שם בפנים, יש לך מספר בארות.‬
‫הנפט יוצא מן הקרקע.‬
‫ומשם לצינור המתחבר לפלטפורמה.‬
‫העבודה הזו אמורה הייתה להיות‬ ‫הסרה של חתיכת צינור.‬
‫ועמדנו להביא בהצפה חתיכה חדשה במקומה‬‫.‬
‫כשאתה עובד עם צוללנים, אתה...‬
‫כמעט מושיט יד דרך המסך ומסובב ידיות עבורם.‬
‫אתה נהיה מעורב רגשית.‬
‫אתה מרגיש את הצלחותיהם וכשלונותיהם במים.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫ובעקרון, אתה רואה את הא' והב' שלך.‬
‫אנחנו פותחים וסוגרים אותם ברצף‬ ‫ ואז בדיקת הלחץ.‬
‫- צוללן 1‬ ‫ד. יואסה -‬
‫ברגע שהצוללנים שלך באתר העבודה,‬ ‫כאיש פעמון, אתה יכול להרגע קצת יותר.‬
‫בוא נראה מה יש לי בכריך לאמצע היום.‬
‫אין יום שאני הולך לעבודה ולא נהנה ממנה.‬
‫ההשראה הראשונית שלי לצלילה...‬
‫חד משמעית הגיעה מצפייה‬ ‫בז'אק קוסטו בטלוויזיה...‬
‫מה שעורר בי את המחשבה,‬ ‫"זה בדיוק מה שאני רוצה לעשות".‬
‫ביקור בשוניות אלמוגים...‬
‫שחייה לצד כל החיות.‬
‫זה נראה פשוט... מופלא לחלוטין.‬
‫זה היה חלום עבורי...‬
‫להיות צוללן ו...‬
‫להיות במעמקי הים.‬
‫- צוללן 2‬ ‫כ. למונס -‬
‫ו... דייב, תמשיך לעבוד. בסדר, קדימה,‬ ‫סגור אותו.‬
‫אוקיי, סוגר את שסתום BV2.‬
‫רות.‬
‫כריסטופר הגיע לעולם הצלילה‬ ‫קצת מאוחר יותר בחיים.‬
‫השסתום סגור.‬
‫הוא חיפש כיוון.‬
‫אז אנחנו רואים שאין דליפות.‬
‫הייתה לו הרבה תשוקה לגבי צלילה.‬
‫לעולם לא הייתי שוקלת לבקש מכריסטופר‬
‫שיבחר בכיוון אחר לקריירה.‬
‫לעולם לא.‬
‫זה מה שהוא רצה לעשות. זו הייתה התשוקה שלו.‬
‫אם הייתה לי כזו תשוקה לעבודה,‬ ‫כמו שהייתה לכריסטופר,‬
‫אז לא הייתי רוצה שיעצרו בעדי.‬ ‫אז בהחלט לא הייתי עוצרת בעדו.‬
‫בלילה ההוא מזג האוויר לא היה טוב.‬
‫היו גלים בגובה חמישה מטרים,‬ ‫רוחות של 65 קמ"ש.‬
‫היינו על הגבול לצלילה.‬
‫אך זה לא היה בלתי ניתן לצלילה.‬
‫מזג האוויר היה קשוח.‬
‫אבל, בים הצפוני, לא משהו מיוחד.‬
‫זה היה בטוח לגמרי.‬
‫אם אפשר לקרוא לעבודה הזו "בטוחה"...‬ ‫נו באמת, היא לא בטוחה. כן? אז...‬
‫- מיכל סיצ'ורסקי‬ ‫קצין מיקום דינמי -‬
‫הייתי אחראי לבקרת מחשב המיקום הדינמי.‬
‫שמירת הספינה במיקום המדויק.‬
‫כדי שהצוללנים יהיו בטוחים מתחת למים.‬
‫- רגיל -‬
‫ברגע ההוא, הספינה הייתה יציבה.‬
‫ואז זה התחיל.‬
‫ראיתי התראה שמעולם לא ראיתי קודם.‬
‫- כוחות -‬
‫מיד לאחר ההתראה הזו,‬ ‫כשלים נוספים הופיעו בזה אחר זה.‬
‫יש לנו בעיה גדולה מאוד‬ ‫כי אנחנו מאבדים שליטה בספינה.‬
‫איבדנו את המיקום.‬
‫- מרחק מיעד: 5.5 מטר -‬
‫המיקום הדינמי שלנו כשל.‬
‫- מנמיך -‬
‫- מצב מ.ד.‬ ‫אמבר -‬
‫הגשר נתן לי אור אמבר.‬
‫הפתאומיות של זה, והדחיפות בקולו, אמרו לי‬
‫שזה לא היה אור אמבר רגיל.‬
‫תשאיר הכל שם, כריס.‬
‫אז רציתי שהצוללנים שלי‬ ‫יחזרו לפעמון במהירות האפשרית.‬
‫צאו מהמבנה, בנים.‬
‫יוצאים מהמבנה עכשיו. עבור.‬
‫דאנקן, עלה דרך צוללן 1.‬ ‫צוללן 2, שחרר חבל כשתוכל.‬
‫ממתינים לעליית צוללן 1 וצוללן 2.‬
‫רות, קיבלתי.‬
‫במרוצת שניות היה לנו אור אדום.‬
‫- מצב מ.ד.‬ ‫אדום -‬
‫מעולם לא קיבלתי אדום.‬
‫הגשר איבד שליטה בספינה ובמערכת הניווט.‬
‫אז היא תסחף עם מזג האוויר.‬
‫ברגע שהגענו לשלב הזה, זו הייתה סירת מפרש.‬
‫הופתעתי כמה מהר הספינה זזה.‬
‫- מרחק מיעד: 17.5 מטר -‬
‫היא האיצה במהירות.‬
‫- מרחק מיעד: 20 מטר -‬
‫- 21 מטר -‬
‫משום שלא שלטנו בספינה,‬
‫לא הייתה לנו שליטה מה קורה בתחתית.‬
‫- מרחק מיעד: 24 מטר -‬
‫הצוללנים עדיין היו מחוברים לפעמון,‬ ‫והפעמון מחובר לספינה.‬
‫אז בעקרון, היינו עלולים למשוך צוללן.‬
‫זה התרחיש הכי גרוע ש...‬
‫שקצין מ.ד. בספינת תמיכת צלילה‬ ‫יכול לצפות לו.‬
‫חזרו אל מתחת לפעמון.‬
‫- צוללן 1‬ ‫ד. יואסה -‬
‫כשיצאנו מהמבנה, ציפיתי שהפעמון יהיה...‬
‫בעקרון, בדיוק מולי שם.‬
‫הבנתי על סמך בסיס צינור הטבור שלי,‬
‫שלמעשה, הוא מאחוריי.‬
‫ושהסעפת עצמה הייתה ביני לבין הפעמון.‬
‫- צוללן 2‬ ‫כ. למונס -‬
‫מטפס מעלה, מטפס במעלה הטבור.‬
‫היה עליהם לטפס על צינורות הטבור‬ ‫לצד המבנה...‬
‫לחצות מעל,‬ ‫ואז לטפס על צינורות הטבור אל הפעמון,‬
‫למקום מבטחם.‬
‫אבל המבנה היה המכשול שהיה עליהם לעבור.‬
‫טפסו על המבנה, בנים.‬
‫- צוללן 1‬ ‫ד. יואסה -‬
‫כשהגעתי כמעט למעלה,‬
‫הבחנתי שלא נראה שכריס מתקדם יותר.‬
‫יכולתי לראות שמשהו לא בסדר.‬
‫- צוללן 2‬ ‫כ. למונס -‬
‫צינור הטבור של כריס הסתבך במחשוף סלע.‬
‫הוא היה לכוד.‬
‫שחררו חבל לצוללן 2.‬
‫הטבור תקוע.‬
‫עליי לשחרר אותו.‬
‫זה התחיל להתהדק יותר ויותר.‬
‫מעולם לא ראיתי טבור הדוק כל כך.‬
‫אני צריך עוד חבל, חבל לצוללן 2.‬
‫כריס ראה את המתח, ביקש עוד חבל מהפעמון,‬
‫לא ניתן היה לשחרר עוד חבל‬ ‫כי הספינה המשיכה להתרחק.‬
‫צינור הטבור תקוע.‬
‫הטבור שלי תקוע, קרייג.‬
‫כריס, אנו לא יכולים לתת לך עוד חבל.‬
‫יש לנו ספינה ענקית,‬ ‫120 מטר אורך ו20 מטר רוחב,‬
‫הנדחפת על ידי רוח של 65 קמ"ש.‬
‫וכריס היה העוגן שלנו מהצד השני.‬
‫לא יכולתי לראות תרחיש שהוא יוצא מזה.‬
‫זה לא זז.‬
‫תקוע לגמרי.‬
‫הטבור של כריס נהיה כל כך הדוק‬ ‫שהוא ממש התחיל למשוך‬
‫את חיבור פלדת האל-חלד מתוך הקיר.‬
‫חירבנתי במכנסיים.‬
‫חיכיתי לבלתי נמנע,‬ ‫שהכל פשוט יצא דרך החור ברצפה.‬
‫ולו נקלעתי בין זה לבין החור,‬ ‫הייתי יוצא עם זה.‬
‫כריס, אתה חייב לשחרר את הטבור בעצמך.‬
‫זה מתהדק כל הזמן.‬
‫- צוללן 1‬ ‫ד. יואסה -‬
‫אני מנסה להגיע חזרה אל כריס לעזור לו.‬
‫יש בינינו אולי פחות משני מטר.‬
‫הראות טובה מספיק כדי לראות‬ ‫זה את פרצופו של זה.‬
‫אני רואה שהוא בצרה.‬
‫אבל עכשיו זה אני בקצה הטבור שלי.‬
‫ואני לא מצליח להגיע.‬
‫- צוללן 1‬ ‫ד. יואסה -‬
‫הטבור שלו הולך ונהיה דק יותר.‬
‫אני שומע אותו נסדק.‬
‫זה הרעש שמשהו עושה לפני שבירה.‬
‫- צוללן 2‬ ‫כ. למונס -‬
‫איבדתי תקשורת עם צוללן 2.‬
‫בעודי נמשך הרחק מכריס,‬ ‫זה היה כמעט כמו לצפות בסרט.‬
‫וזו הייתה הפעם האחרונה שראיתיו.‬
‫הו, זין.‬
‫ויכולתי לשמוע את צינור הטבור שלו נקרע...‬
‫נמשכתי הרחק מהמבנה.‬
‫בעוד רצועות הטבור נשברו זו אחר זו.‬
‫גשר, איבדנו קשר ראיה עם אתר העבודה.‬
‫לא היה לי איך לעזור לכריס.‬
‫לא הייתה דרך לחזור אליו בשלב זה.‬
‫הסתובבתי והתחלתי לטפס חזרה לפעמון.‬
‫הייתה הרבה התנגדות.‬
‫זה הרגיש כאילו טיפסתי חזרה דרך נהר.‬
‫נראה לי שלא חשבתי יותר מדיי‬ ‫על הטרגדיה שהתרחשה.‬
‫באותו הרגע, העדיפות שלי הייתה‬
‫להגיע חזרה לפעמון ולדאוג לבטיחות שלי.‬
‫דאגתי שאולי אמשך אל תוך מבנה אחר שם למטה.‬
‫וידעתי שאם אסתבך באחד מהם,‬
‫זה היה הופך מצב רע מאוד לגרוע בהרבה.‬
‫קיוויתי שאני מושך את כריס פנימה.‬
‫אבל עמוק בלב, ידעתי שאני לא.‬
‫ידעתי שאין דבר בקצה.‬
‫צינור המים החמים הגיע ראשון.‬
‫שבור וקרוע בקצה.‬
‫- צוללן 2 -‬
‫והיו לי כמה עטיפות נוספות של הטבור‬ ‫למשוך פנימה‬
‫לפני שהקצה השבור של צינור הגז שלו הגיע.‬
‫זה עושה רעש עצום למדיי.‬
‫שמתי את ידי על הווסת כדי לכבות אותו.‬
‫אתה לעולם, לעולם לא מכבה את הגז של צוללן‬ ‫כשהוא בתוך המים.‬
‫זה שווה ערך להריגתו.‬
‫הרגשתי כאילו אני נוטש את כריס.‬
‫זה היה קצה חבל ההצלה שלו, החיבור לפעמון.‬
‫אני... יכלתי לבכות באותו רגע.‬
‫לא ידעתי אם להקיא, לבכות, או מה.‬ ‫פשוט צעקתי.‬
‫"איבדתי את הצוללן שלי!"‬
‫ו...‬
‫לא ידעתי מה עם דייב, אז...‬
‫הייתי חייב להיות הגיוני‬ ‫ולקחת את עצמי בידיים.‬
‫הגעתי אל הבימה מתחת לפעמון‬
‫וחיכיתי שם.‬
‫אז היה לי קצת יותר זמן לחשוב על מה שקרה‬
‫ומה שעומד לקרות.‬
‫בצלילת אוויר, יש לך את האפשרות‬
‫לשחות חזרה אל פני השטח,‬
‫אבל בצלילת רוויה,‬ ‫המקום היחיד שיש לך להגיע אליו,‬
‫מילולית, המקום היחיד...‬
‫זה הפעמון.‬
‫בדרך כלל,‬ ‫אתה מחובר לפעמון על ידי צינור הטבור.‬
‫אבל אין לו טבור,‬ ‫כי הפעמון לא בקרבתו בשום צורה.‬
‫אין לו שום אפשרויות.‬
‫ידעתי שהוא איפושהו שם לבדו.‬
‫וכל מה שהיה לו זה שני מיכלי חירום.‬
‫לו איבדנו את האספקה הראשית במקרה חירום,‬
‫היה לנו מספיק גז בבקבוק על גבינו‬ ‫כדי לחזור לפעמון.‬
‫זה לא מיועד להגן עליך בקרקעית לאף משך זמן.‬
‫אין עוד גז שהוא יכול להגיע אליו.‬
‫הוא מוגבל למה שבמיכלי החירום שלו.‬
‫והם לא כאלה גדולים. זה מילולית חמש דקות.‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫4 דקות 57 שניות -‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫5 דקות 0 שניות -‬
‫היה לנו חלון זמן קריטי לחזור‬ ‫ולהציל את כריס.‬
‫אז הערתי את כולם.‬
‫אנחנו צריכים שכל מוח זמין יתרכז‬ ‫למקרה שפספסנו משהו.‬
‫הייתי בצוות הבא שהיה אמור לצאת לצלילה.‬
‫ומפקח ההצלה הופיע בקשר ברצינות רבה למדיי‬
‫ואמר, "סטו, יש לי בעיה".‬
‫אמרתי, "ובכן, זה הופך אותה לבעיה שלי‬ ‫או שהיא רק שלך?"‬
‫- סטיוארט‬ ‫חובש צולל -‬
‫והוא ענה עם, "השארנו צוללן על הסעפת,‬
‫אנחנו עומדים לשלוח את הציוד הרפואי...‬
‫אתה החובש הצולל, פשוט לך תתארגן."‬
‫תמיד יש מספר חובשים צוללים ברוויה.‬
‫חייבים אחד בכל צוות.‬
‫בדרך כלל מדובר בחתכים, שריטות.‬
‫פחדתי כי...‬
‫זה היה משהו שהיה כל כך מחוץ ל...‬
‫שגרת העבודה הרגילה שלנו.‬
‫אתה לא רוצה להיות מעורב במשהו כזה...‬
‫שלא הולך להסתיים טוב.‬
‫המצב היה נואש.‬
‫ואנחנו עדיין לא בשליטה, מתרחקים מכריס.‬
‫המחשבים ששלטו במיקום הדינמי...‬
‫לא פעלו. הם היו מיותרים, כל השלושה.‬
‫המחשב שהריץ את המ.ד...‬
‫כשל.‬
‫הגיבוי, שפעל ברקע כל הזמן... כשל.‬
‫והמחשב הראשי כשל גם הוא.‬
‫אז יש לך מצב בו הבלתי אפשרי התרחש.‬
‫הספינה לא יכלה להשלט על ידי המחשבים.‬
‫אז פשוט נסחפנו.‬
‫אנחנו חייבים לנסות...‬
‫לחזור לשליטה.‬
‫הקפטן החליט לנתק את המחשב‬ ‫ולהשתמש במערכת ידנית לגמרי.‬
‫המערכת הזו מותאמת לשימוש בנמל,‬
‫כשאין לך גלים, הרוח לא חזקה מדיי.‬
‫צוות הגשר חייב היה ללמוד לשלוט בספינה‬
‫בעזרת... ארבע ידיות מדחף.‬
‫הבעיה היא שהן מותקנות על שתי קונסולות.‬
‫לאדם אחד אין ארבע ידיים.‬
‫אף אחד מעולם לא ציפה לעשות את זה.‬
‫מעולם לא ראיתי קפטן, קצין ראשי,‬ ‫עושה זאת בעבר.‬
‫לפעמים הלך ממש טוב.‬
‫ואז הגיע גל גדול אחד.‬
‫ושינה לנו את הכיוון שוב.‬
‫גשר, אתם חייבים להחזיר אותנו לשם.‬
‫הם רוצים אותנו שם בזריזות,‬
‫אבל אנחנו עושים כל שאנחנו יכולים.‬
‫ברוויה, אתה מתחיל לקבל מן חוש שישי‬
‫לגבי הספינה שלך, הרעשים שהיא עושה.‬
‫המנועים פעלו בכבדות רבה.‬
‫הספינה נעה באופן בלתי יציב למדיי.‬
‫היא נעה מצד לצד.‬
‫וזו הייתה נסיעה קשוחה למדיי לפעמון.‬
‫ניסיתי כל הזמן להרגיע את עצמי,‬
‫הכרתי את כריס, הכרתי את מורג, ותהיתי...‬
‫איך אנחנו הולכים להסביר לה את זה...‬
‫שיצאנו לצלילה והוא מעולם לא חזר.‬
‫כן, נאבקתי להכיל את עצמי.‬
‫זמן מאז- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫11 דקות 18 שניות -‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫11 דקות 21 שניות -‬
‫למרות שיכלתי להבין שכבר לו נותר לו גז...‬
‫הייתי חייב להאמין שכריס עדיין בחיים‬ ‫וניתן להצילו.‬
‫ראשית היה למצוא אותו.‬
‫- מרחק מיעד: 192.5 מטר -‬
‫והROV היה הכלי היחיד שהיה לי שעבד.‬
‫ROV, תוכל לנסות למצוא את הצוללן שלי,‬ ‫בבקשה?‬
‫הROV יכול לשחות במים‬
‫אולי 150-200 מטר מהספינה ללא הרבה בעיה.‬
‫אז פנינו לכיוון המבנה,‬ ‫זה היה המקום הכי הגיוני למצוא את כריס.‬
‫אבל לא ידענו אם כריס היה מעל המבנה או בצד,‬
‫על קרקעית הים מתחת...‬
‫זה הרגיש ארוך מאוד כשהROV עף, עף, עף.‬
‫הוסבר לי שזה היה רעיון‬
‫לתת לכריס סימן שאנחנו חוזרים.‬
‫שהוא יוכל למצוא אנרגיה נוספת להשאר בחיים.‬
‫זה התקרב והתקרב.‬
‫ואני זוכר שבהיתי בROV במסך, שחור ולבן...‬
‫ושאלתי, "מישהו יכול לראות משהו?"‬
‫ייחלנו שהמבנה יופיע.‬
‫ואז הוא הופיע.‬
‫טכנאי הROV אמר, "קרייג, הוא בסדר".‬
‫אמרתי, "איך אתה יודע?"‬
‫והוא אמר, " הוא מנופף".‬
‫לפני שהגענו עם הROV...‬
‫הייתי בטוח שנציל אותו.‬
‫אחרי זה, לא ידעתי.‬
‫חייבים לזכור שזה לא סתם איזה אדם,‬
‫זה הבנאדם, שאתה מכיר, שישב לצידך.‬
‫- 701‬ ‫קפטן -‬
‫עובר במסדרונות.‬
‫יד אחת על הספינה בכל עת.‬
‫הנה לנו. בריאות ומבטחים.‬
‫הוא היה מגיע לגשר לפעמים.‬
‫כריס. שלומך?‬
‫טוב. ואתה?‬ ‫-לא רע.‬
‫עכשיו רואים אותו...‬
‫לגמרי לבד.‬
‫הרבה אנשים היו בהלם מהמראה.‬
‫אבל אני קיבלתי עידוד אדיר מזה.‬
‫אחד, הוא היה בראש המבנה, שזה קריטי להצלה.‬
‫והוא התפתל.‬
‫הוא היה בחיים.‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫22 דקות 18 שניות -‬
‫- 22 דקות 21 שניות -‬
‫עוד היינו במרחק מה‬ ‫מאיפה שהיינו צריכים להיות‬
‫ועדיין לא הייתה לנו בקרת המ.ד. בספינה.‬
‫התקדמנו חזרה למבנה באופן ידני.‬
‫מה שהיה קשה מאוד.‬
‫- מרחק מיעד: 192 מטר -‬
‫לא נראה שהספינה התקדמה מהר כפי שחשבנו‬
‫ו... הכל האט בזמן.‬
‫לאט, אבל בטוח, ההתפתלות... הפסיקה.‬
‫במוחי, זה היה השלב האחרון עבור כריס.‬
‫יש שלא יכלו להתמודד עם המציאות הזו.‬ ‫הם לא רצו להיות מעורבים במצב שעלול...‬
‫להיות זמן קודר מאוד.‬
‫נראה לי שהמחשבות האלו התחילו לחלוף‬ ‫במוחם של אנשים.‬
‫"מה קורה הלאה?"‬
‫אחרי 25 דקות...‬
‫לא ממש יכולנו למצוא כלום...‬
‫לתפוס.‬
‫היינו בטוחים שזה... הולך להיות חילוץ גופה.‬
‫זה היה מוזר להיות בפעמון.‬
‫לחשוב על מה שקרה.‬
‫אני לא זוכר שהרגשתי רע במיוחד לגבי כריס.‬
‫חרא קורה. הוא לא היה החבר הכי טוב שלי,‬ ‫לא אחד מילדיי. ו...‬
‫זו הייתה עבודת צלילה והיא השתבשה.‬
‫התחלתי להתפלל הכי חזק שיכלתי.‬
‫אני לא אדם דתי בכלל, אבל...‬
‫ברגעים כאלה...‬
‫אבל בשום שלב לא נפלתי לשליליות‬
‫של המחשבה שלא נקבל אותו חזרה.‬
‫בהחלט לא.‬
‫לא היה שום סיכוי...‬
‫שהייתי הולך הביתה...‬
‫ומסביר למורג שכריס לא חוזר.‬
‫אנחנו מנסים הכל‬ ‫כדי להחזיר את מערכת המיקום הדינמי לפעילות.‬
‫לא היו לנו אפשרויות ראשוניות ואחרונות,‬
‫מעולם לא היה לנו צ'ק ליסט -‬ ‫מה לעשות, שלב אחר שלב.‬
‫במקרה של בעיה כזו.‬
‫זה היה יתר כמו סיעור מוחין,‬ ‫ולנסות כל מה שאפשר.‬
‫אחת האפשרויות האחרונות הייתה אתחול ידני.‬
‫לא היה שום דבר אחר שיכלנו לעשות.‬
‫ו... חיכינו.‬
‫בטוח נקבל קלף טוב בקרוב.‬
‫כבר קיבלנו את כל הרעים,‬ ‫חייב להתחיל להגיע קצת מזל טוב.‬
‫למזלנו, המערכת חזרה לפעולה.‬
‫זה היה מדהים, חדשות טובות.‬
‫זו הייתה הקלה אדירה עבורי.‬
‫ולכולם על הגשר.‬
‫ברגע שהמיקום הדינמי חזר לעבוד...‬
‫והחזרנו את הספינה לשיוט אוטומטי...‬
‫יכולנו לנוע ישר חזרה לכריס.‬
‫- מרחק מיעד: 150 מטר -‬
‫אך אולי אחרנו את המועד.‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫27 דקות 42 שניות -‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫27 דקות 45 שניות -‬
‫עכשיו התקדמנו באמת.‬
‫התקרבנו יותר ויותר.‬
‫- מרחק: 107 מטר -‬
‫האדרנלין עדיין פעם, רציתי שזה יגמר.‬
‫חזרתי ושאלתי, "אנחנו כבר שם?"‬
‫דייב היה להוט לצאת. אני זוכר שמנעתי בעדו.‬
‫דאנקן, קח את כל החבל של דייב.‬
‫זה כמו להחזיק כלב ברצועה.‬
‫עד שאתן לו קצת חבל, הוא לא יכול ללכת.‬
‫קרייג אמר לי את המרחק.‬
‫"יש לך 50 מטר להריץ...‬
‫שלושים מטר להריץ...‬
‫עשרים מטר להריץ."‬
‫יכולתי לראות את האורות מהROV,‬
‫יכולתי לראות את כריס.‬
‫- מרחק מיעד: 1 מטר -‬
‫- מרחק מיעד: 0.5 מטר -‬
‫- מצב מ.ד.‬ ‫ירוק -‬
‫דייב, אתה יכול לצאת.‬
‫לא הופתעתי ממה שראיתי.‬
‫איש מת על גג הסעפת.‬
‫ידעתי שיהיה קשה לחזור לפעמון.‬
‫המשקל המת של כריס היה כבד מאוד.‬
‫הספינה נעה מעלה מטה.‬
‫אבל אני שם לבצע את עבודתי‬ ‫ולעשות מה שאומרים לי.‬
‫לא חשבתי, "זה כריס למונס.‬
‫זה הבחור שבונה בית.‬
‫זה הבחור שמאורס להתחתן."‬
‫הוא משהו שצריך להלקח ממקום אחד לשני.‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫36 דקות 23 שניות -‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫36 דקות 26 שניות -‬
‫ניסיתי לא לחשוב שכריס מת.‬
‫אולי עמוק בפנים...‬
‫חשבתי שיתכן.‬
‫נתתי לו שתי נשימות עמוקות.‬
‫אני רק מקווה כולי‬
‫שאוכל להחזיר אותו, שאגרום לו לנשום שוב.‬
‫קשה מאוד לתקשר לאנשים...‬
‫בדיוק מה עבר עליי ומה הרגשתי.‬
‫זה זמן שאני מהרהר בו לא מעט.‬
‫תכופות אני חוזר ושם עצמי בסיטואציה ההיא...‬
‫לרענן את זכוני, או לנסות לשחזר מה קרה‬
‫כי יש לי את אותן השאלות.‬
‫כריס, אני לא יכול לתת לך עוד חבל.‬
‫- זמן מאז ניתוק הטבור של כריס‬ ‫36 דקות 27 שניות -‬
‫- 00 דקות 00 שניות -‬
‫היה "בום" מאוד, מאוד אלים.‬
‫ואז היה שקט מיידי.‬
‫זה מאוד מבלבל כשכל כך, כל כך חשוך.‬
‫זו החשיכה הכי מוחלטת שאי פעם ראיתי.‬
‫כל מאמציי בשלב זה התרכזו במציאת המבנה שלי,‬
‫הגעה לראש המבנה.‬
‫כדי להקל עליהם להציל אותי.‬
‫אבל לא ידעתי איפה אני.‬
‫לא יכלתי לראות כלום בכלל.‬
‫הייתי בפאניקה.‬
‫הייתה סכנה אמיתית של...‬ ‫יציאה לכיוון הלא נכון...‬
‫לשטח הפקר מוחלט.‬
‫ולעולם לא להצליח למצוא את הדרך חזרה.‬
‫אבל הייתי חייב להחליט,‬ ‫לא יכלתי סתם לעמוד שם.‬
‫הייתי חייב לבחור כיוון.‬
‫האפשרות שנותרה, למעשה, הייתה להמר.‬
‫ואז התנגשתי ממש במנה.‬
‫היא הייתה 11 מטר מעליי,‬ ‫הפלטפורמה שהייתי צריך להגיע אליה.‬
‫אני מצפה לראות את אורות הפעמון מעליי.‬
‫לא היה דבר.‬
‫הייתי לגמרי לבד.‬
‫בטח יש לי חמש או שש דקות במיכל החירום.‬
‫בטח השתמשתי באיזה שתיים או שלוש דקות‬ ‫כדי להגיע למעלה.‬
‫אפילו אם הפעמון היה בדיוק מעליי,‬ ‫זה היה לוקח‬
‫את שארית הגז שנותר לי כדי לחזור לשם,‬
‫לו היה לי מזל, אז...‬
‫בשלב הזה, נרגעת ועשית את החשבון,‬
‫אתה מבין שהסיכויים שלך‬
‫לצאת מזה, כמעט ולא קיימים.‬
‫אין לי שמץ זכרון של תחושת הקור.‬
‫לא הגיוני במיוחד כי אני יודע‬ ‫שהיה נהיה לי קר מהר מאוד.‬
‫אני מרגיש שאוכל לשחזר הכל מלילה זה,‬
‫אך העובדה שלא זכור לי קור...‬
‫התחלתי לפקפק בצלילותי.‬
‫אולי לא החזקתי משך הזמן שחשבתי.‬
‫אולי איבדתי הכרה מיד.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אני כל כך מצטער, מורג.‬
‫הייתי לחלוטין מודע למה שאני עומד לאבד.‬
‫יש לי זכרונות מאוד חדים‬ ‫של בדיוק המחשבות האלה.‬
‫חשבתי שלא אראה...‬
‫שלא אראה את הבית שאני באמצע בנייתו,‬
‫שהשקענו בו כל כך הרבה.‬
‫לא אראה...‬
‫לא אראה את אשתי ב...‬
‫יום חתונתנו ו...‬
‫זה...‬
‫למה אני, ילד קטן מקיימברידג',‬ ‫נמצא בחשכה ועומד למות?‬
‫אין מאחורי מה להסתתר, אתה יודע.‬ ‫זה הרגע בו אתה הולך.‬
‫איזה מן בנאדם אתה?‬
‫פחדת או שרק אמרת לעצמך שלא?‬
‫היית רגוע?‬
‫כי אני לא כל כך בטוח. ‬
‫מחשבותיי ריחפו הלאה אל הנזק שעמדתי לגרום.‬
‫תקוותינו וחלומותינו...‬
‫התוכניות שהיו לנו לעתיד...‬
‫עמדו להתנפץ.‬
‫אני זוכר שזה הלך ונהיה קשה יותר לנשום.‬
‫קשה יותר להכניס את האוויר שאתה רוצה.‬
‫אני זוכר שהרגשתי שזה מגיע.‬
‫ואז כלום.‬
‫ידעתי שהצלחנו.‬
‫הוא יחיה.‬
‫הרגשתי כזה עילוי.‬
‫לא ידעתי אם יש לו נזק מוחי.‬ ‫לא ידעתי אם הוא יהיה אותו הכריס.‬
‫לא ידעתי אם הוא ידבר שוב,‬ ‫אבל ידעתי שהוא נושם. הוא היה בחיים.‬
‫והוא התחזק עם כל נשימה.‬
‫אני זוכר אורות מהבהבים.‬
‫משהו לא היה בדיוק כפי שאמור היה להיות.‬
‫זה היה מאוד מנחם לראות את דאנקן.‬
‫הוא היה מן דמות אב עבורי בהרבה מובנים,‬ ‫במהלך הקריירה שלי.‬
‫זה מנחם מאוד לראות פרצוף מוכר.‬
‫החלטתי שהוא ככל הנראה מת.‬
‫נראה לי שהתחלתי להשלים עם העובדה שהוא מת‬
‫ושאנחנו מחלצים גופה.‬
‫המצלמה חזרה.‬
‫כשנכנסתי לתוך הפעמון,‬ ‫יכלתי לראות את כריס יושב שם,‬
‫ו... הוא בהחלט לא היה מת.‬
‫זה היה מאוד מבלבל.‬
‫אני זוכר ששאלתי,‬
‫כריס, אתה בסדר, חבר?‬
‫והוא אמר, "כן".‬
‫הוא נראה בסדר.‬
‫זה היה רגע יוצא מן הכלל.‬
‫הוקל להרבה אנשים.‬
‫מן הסתם, לרווחתו של כריס.‬
‫אבל גם לרווחת הם עצמם.‬
‫הם לא רצו להיות מעורבים במוות,‬ ‫ועכשיו הם לא היו.‬
‫אני זוכר שכמעט הרגשתי קצת מעוצבן עליו.‬
‫באותה הדרך שכשאתה...‬
‫אם יש לך ילד שמשוטט לכיוון שהוא לא אמור,‬
‫ואתה מחפש אותו בבהלה... כשאתה מוצא אותו,‬
‫חוץ מתחושת הקלה, אתה גם מרגיש מעט כעס.‬
‫כי הם גרמו לך לעבור חוויה...‬
‫טראומטית למדיי.‬
‫זה הפעמון על פני השטח.‬
‫רק כשהלכתי להתקלח‬
‫הבנתי עד כמה התאמצתי.‬
‫אני זוכר שניסיתי לחפוף את השיער...‬
‫במקלחת. אבל הידיים שלי התכווצו.‬
‫הידיים שלי היו כמו צבתות.‬ ‫האצבעות היו תקועות.‬
‫ואז חשבתי לעצמי, "עבדתי קשה היום".‬
‫מטה בדלת התחתונה.‬
‫בסדר. דייב, אבוא לדבר איתך אחר כך.‬ ‫תודה על עזרתך.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫לא יכלתי להרגיש גאה יותר בעצמי ובדייב,‬ ‫באותו היום,‬
‫על מה שהצלחנו לעשות בפעמון הזה.‬
‫סוגר אותנו.‬
‫עשיתי את עבודתי. ולא הייתי מצפה לפחות מזה.‬
‫והצוללנים עשו את עבודתם‬ ‫וצוות הגשר עשו את עבודתם.‬
‫כולם את עבודתם. אז...‬ ‫אתה לא טופח לעצמך על השכם על זה.‬
‫הגעת באותו היום, ועל זה משלמים לך.‬
‫האחרון לעזוב את הפעמון.‬
‫דייב ודאנקס, הם עשו מספיק.‬
‫היה זה באחריותנו לטפל בו מרגע זה ואילך.‬
‫אני, למעשה, לא האמנתי שיצאנו מזה.‬
‫לא האמנתי שהוא פשוט...‬ ‫שאנחנו נחמם אותו,‬
‫נשים מטמן על ראשו, והוא יהיה בסדר.‬
‫זה היה מדהים בעיניי.‬
‫אני זוכר שאחרי שהכל נרגע,‬ ‫עשינו בדיקות מקדימות.‬
‫וחשבתי שהוא מן פשוט... לא מנמם, בדיוק,‬ ‫אבל הוא נח.‬
‫ו...‬
‫וזו הפעם היחידה...‬
‫אהיה חייב לעשות את זה שוב. סליחה.‬
‫כן.‬
‫הפעם היחידה שאי פעם הרגשתי רציני...‬
‫הייתי רק באמצע מדידת הדופק שלו...‬
‫והוא כזה מן הסתכל עליי ואמר,‬ ‫"סטו, זה בסדר, אתה יודע?"‬
‫ואמרתי, "כן, אני יודע, אתה בסדר, כן".‬
‫הוא אמר, "לא, זה בסדר. פשוט...‬ ‫ריחפתי לשינה, אתה יודע.‬
‫הייתי קצת עצוב לרגע, אבל אז...‬
‫היה קר ואיבדתי תחושה, אך זה היה כמו להרדם.‬
‫זה לא כזה נורא."‬
‫זו הייתה הפעם היחידה‬ ‫שמשהו ממש נהיה רגשני עבורי.‬
‫והרגע הזה היה... זה כאילו הכה בי ש...‬
‫הוא בעצם...‬
‫הוא החליט שהוא עומד למות.‬
‫הוא מנסה להגיד לי שלמות זה בסדר.‬
‫וזה ממש...‬
‫זה ממש תפס אותי.‬
‫איך שרדתי זו שאלה ממש טובה.‬
‫אני לא חושב שאי פעם באמת אדע.‬
‫תמיד אניח שהנמכת טמפרטורת הגוף שלי‬
‫בעצם כיבתה אותי ואפשרה לי לשרוד‬
‫על מעט החמצן שנותר במערכת שלי.‬
‫וגם, אני די בטוח שרמות החמצן הגבוהות‬
‫שאנו סוחבים בגז החירום שלנו...‬
‫הרוו את הרקמות שלי בחמצן ואפשרו ל...‬
‫איברים שלי להמשיך לתפקד,‬ ‫למרות שלא נותר לי מה לנשום.‬
‫אלו תאוריות בלבד, אבל, מעבר לכך...‬
‫אני עוד מחכה שמישהו יתן לי את התשובה.‬
‫אני לא בטוח שאי פעם אדע.‬
‫קיבלתי את שיחת הטלפון ממנה כולם יראים.‬
‫עולמך מתמוטט כולו.‬
‫פשוט המשכתי לדמיין אותו...‬
‫שוכב שם בקרקעית האוקיינוס, חסר אונים.‬
‫זה תמיד, אתם יודעים, כשזה קורה ל...‬
‫משהו כזה שקורה למישהו שאוהבים...‬
‫לא יכלתי להוציא את המראה מראשי.‬
‫זה לא שינה שהוא דיבר איתי ואמר שהוא שרד,‬
‫הייתי חייבת לגעת בו ולראות אותו.‬
‫זה הכה בי, שנהיה בסדר,‬
‫נוכל להגשים את התקוות והחלומות ההם.‬
‫ולחיות את חיינו יחד.‬
‫אדם אחד בחדר הזה בטוח ישנא את זה.‬
‫בטח אחד משני הגברים‬ ‫שנתנו לי נשיקה רצינית על השפתיים.‬
‫- שלושה שבועות לאחר התקרית... -‬
‫- כריס, דייב ודאנקן‬ ‫חזרו לקרקעית הים הצפוני -‬
‫כאן צוללן 2 במים ב91 מטר.‬
‫היי, כריס, אל תפשל הפעם.‬
‫רות, קיבלתי.‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬