Labas rytas.
-Labas rytas. -Labas.
-Labas rytas. -Pone, aš čia. Pasiruošęs kovai.
Turėčiau jus supažindint.
Čia ponas Piteris Veiklingas. Mūsų naujas kolega.
-Pone Veiklingai. Ponas Hartas. -Sveiki.
-Ir ponas Rasbridžeris.
-Sveiki. -Sveiki.
Nekantriai jūsų laukėm. Beveik du mėnesius trūko žmogaus.
Tikiuosi, pakeisiu padėtį. Bet savaitę ar dvi teks mokytis.
Nesibaimink, bičiuli.
Šią valandą ryte galioja taisyklė.
Ne per daug džiugesio ir juoko. Kaip bažnyčioj.
Suprantu, ką sakai.
Pirma diena visada nervinga.
-Taip. -Viską perprasi.
Kaip tie vyrukai.
Bus geriau, kai ji atsibus.
Jaudinkitės ne dėl mūsų, pone Veiklingai. Mes jūsų draugai.
Turit įtikt mūsų seniui.
Turit omeny poną Viljamsą?
Per pokalbį jis pasirodė visai nieko.
Gal kiek šaltokas.
Tiesa ta, kad mažai su juo bendravau.
Dabar turėsi dar vieną progą.
Artėja jo stotis.
Saugokitės! Durys!
Jis ateis čia?
Ne. Jis niekad nekeliauja su mumis.
Į MIESTO TRANSPORTĄ IR VATERLO RYTINĘ
-Labas rytas, ponai. -Labas rytas, pone Viljamsai.
Eime, pone Veiklingai.
Labas rytas, sere Džeimsai.
Pone Rasbridžeri, kodėl tas D19 grįžo pas mus?
Ponas Raitas iš planavimo pastebėjo, kad reikia pridėt
perlaidos pažymėjimą.
Pažymėjimas išduodamas tik patvirtinus D19.
Bandžiau pasakyt ponui Raitui.
Jis tiesiog neklausė.
Tai galim palaikyt čia.
Niekam nepakenks.
Manykit, jums labai pasisekė, pone Veiklingai.
Gavot palikimo aukščiausią mūsų dangoraižį.
Pono Vudvardo, jūsų pirmtako dėka.
Jei jūsų dangoraižis nelabai aukštas,
ar, neduok Dieve, dirbat taip greitai, kad apskritai jo neturit,
tai žmonės pradės įtart, kad neturit svarbaus darbo.
Aišku.
Pirma taisyklė, pone Veiklingai. Dangoraižis turi būt aukštas.
Damos iš Česterio gatvės, pone.
Atveskit tas damas, pone Singai.
Pone Midltonai, jūsų eilė, jei nieko prieš.
Žinoma, pone Viljamsai.
Pone Veiklingai, gal norėtumėt padėt ponui Midltonui su damom?
Žinoma, pone.
Damos.
Kaip šiandien laikotės?
Vakar jau buvom šiame pastate.
Pirma Parkų, tada Planavimo skyriuj.
Tada Valymo ir Kanalizacijos.
Ir vakar, baigiantis darbo valandoms,
vienas ponas nurodė atnešti juos jums.
Leiskit pasikalbėt su ponu Viljamsu.
Labai greitai.
Viešieji darbai, kuo galim apdėt?
Naujokas, ar ne?
Taip. Pirma diena.
Pasidžiauk, sūnau.
-Pramogoms čia nėra galo. -Elaiza.
Tik plepu su jaunuoju džentelmenu.
Jūsų laiškas ir peticija labai gerai pateikti.
Žinoma, problema žinoma iš anksčiau.
Tačiau pirmiau turit perduot Parkams ir Rekreacijai
trečiame aukšte.
Buvom ten vakar, pone.
Mums net pasiūlė atsisėst ant suolo.
Taip ilgai viskas truko.
-Elaiza. -Atsiprašau.
Nenorim, kad patirtumėt daugiau nepatogumų.
Todėl ponas Viljamsas pasiūlė,
kad jus lydėtų mūsų darbuotojas.
Pasirūpins, kad nebebūtų sumaišties.
Čia ponas Veiklingas.
Nuostabu.
Nuostabu. Taip, pasirūpinsiu, kad jokio sąmyšio...
Labai miela, sūnau.
Tuomet šok per tvorą į mūsų pusę.
Taip. Ačiū, pone Singai. Damos, prašom eiti paskui mane.
Leiskit man rodyt kelią, pone Veiklingai.
Tikriausiai pažįstam šį pastatą geriau už jus.
Atleiskit.
Deja, esu priverstas anksčiau išeit.
Po trijų dvidešimt.
Pone Midltonai, gal mane pavaduotumėt?
Taip, žinoma, pone Viljamsai.
Pasirūpinsiu, kad būtų tvarka.
Ačiū, pone Midltonai.
Ar tiesa, kad galit mus palikt, panele Haris?
Tiksliai dar neaišku, pone Viljamsai.
Buvau pokalbyje. Atrodo, visai pavyko.
"Lyons Corner House".
Vadinasi, tapsit vieną iš...
Kaip jas vadina? Skipėm? Nipėm?
Jūs patraukli, panele Haris.
Tai vadovo pavaduotojo vieta, pone Hartai.
Bent jau kai įsitvirtinsiu.
Nenorėjau būt įžūlus, panele Haris.
Ten puikūs keksai su sirupu.
Bent jau Koventrio gatvėj.
Gera mintis, pone.
Turiu omeny poną Veiklingą.
Labai reikia žaidimų aikštelių. Vaikai neturi, kur žaist.
Šiukšliadėžės. Nerandu kito žodžio.
Tokio dydžio žiurkės. Ir mūsų namai ant jų.
Kas čia dabar?
Teks priprast, branguti.
PARKAI
-Sakėt, K laiptinėj? -Taip. K laiptinėj.
-Aišku. Tuo koridorium? -Taip.
-Labai jums ačiū. -Nėra už ką, pone.
Labas rytas.
Čionai, damos.
Eime.
Parkai reikalavo, kad...
Labai gerai, bet apie tai jau kalbėjom.
Pirma reikia nusausint vandenį.
Aš jau paaiškinau.
Pirmiausiai turi peržiūrėt Valymas.
Geros dienos, damos.
Vaikų aikštelės?
Ne mums, bet aš tikras, kad Viešųjų darbų skyrius
-mielai jums padės. -Viešųjų darbų?
Jis iš to skyriaus.
-Jūs iš Viešųjų darbų? -Taip.
Mano pirma diena.
Tai ko atvedėt šias mielas damas čionai?
Atsiprašau.
Jūsų sumanymas puikus. Linkiu jam sėkmės.
O jūs... Tuojau pat neškit į savo skyrių.
Šios damos nusipelnė daugiau.
Geros jums dienos.
Pone Veiklingai, kuo galiu padėt?
Damų peticija, pone.
Ponas Harvis iš Valymo teigia, kad tai mūsų reikalas.
Ponas Harvis labai klysta.
Bet pasiliksim čia. Niekam nepakenks.
Ačiū, pone Veiklingai.
ŠLOVĖ DIEVUI IR ATMINIMAS LONDONO MIESTO TARYBOS
NARIAMS IR DARBUOTOJAMS,
KURIE PAAUKOJO GYVYBĘ UŽ IMPERIJOS LAISVĘ
IR UŽ MIESTO LAISVĘ
Tai ką galiausiai nusprendėt?
Bornmutas. Dešimt dienų nuo kito pirmadienio.
Miela. Turbūt labai laukiat.
Ten pat buvo apsistoję užpernai.
Šeimininkė vaišina puikia vakariene.
Prašom kitą pacientą.
Taip, daktare.
Pone Viljamsai. Daktaras jus priims.
Ačiū.
Bornmuto paplūdimiai geresni.
Akmenukų paplūdimy nepatogu.
Visiškai jums pritariu.
Pone Viljamsai.
Prašom sėstis.
Ačiū.
Gavom rezultatus.
Bijau, šįkart jie labai iškalbingi.
Visada sunku pranešt.
Suprantu.
Pasakiau: jei to nori, tai žinau, kur galėtum gaut.
Buvai tikras šelmis.
-Labas vakaras, panele Frai. -Labas vakaras.
Liaukis.
-Ji mus dar stebi. -Kaip galėtų?
Ji neturi akių pakaušy.
Užtikrinu, turi.
Jei tavo tėvas namie, būtų tinkamas laikas pasikalbėt apie žinai ką.
Netinkamas laikas.
Kada nors turėsi pradėt.
Bet ne šįvakar. Aš nenusiteikęs.
Be to, jo nėra.
Dabar ne jo filmų vakaras.
Labas. Tėti.
Nenuėjo į kiną antradienį. Todėl išėjo šiandien.
Kaip sakiau. Nevalia amžinai atidėliot.
Nenoriu ir per Kalėdas būti šiuose slogiuose namuose.
Per Kalėdas? Kas per tiek laiko nusiperka namą ir persikrausto?
Be to, tai jo pinigai. Negalim...
Tavo mama paliko pinigus mums visiems.
Kam jis juos spaudžia? Tų pinigų reikia mums.
Turi su juo pasikalbėt, Maiklai. Aš rimtai. Maikai.
Tėti. Kaip suprast?
Tėti, išgąsdinai. Manėm, išėjai į kiną.
-Tėti, viskas gerai? -Taip.
Tiesiog sėdžiu čia, galvoju.
Ir atėjot judu.
Galit truputį pasėdėt?
-Ne... -Ne. Abiem anksti į darbą.
Turiu ruoštis miegot. Tu irgi, brangusis. Labanakt.
Ką gi, eisiu.
-Girdėjai, ką sakė viršininkė. -Taip.
Nagi. Atsiliekam nuo mamos.
Šaunuolis, vaikine.
Šaunuolis.
Aš rimtai.
Tokiam kaip tu reikia žmonos.
O dėl tavo berniuko. Jis apsigalvos.
Jaunimas prie visko pripranta.
Tėti?
Tėti.
Tėti?
Maiklai?
Užrakinsi?
Mes jau nesileisim.
Tėti.
Tėti, tu ten?
Taip.
Tuomet labanakt.
Labanakt.
-Tikiuosi, jis nenusiminė. -Aišku, kad nusiminė. Negalėjai...
-Nekelkim sąmyšio. -Kaip galėtume?
Jis niekad nevėluoja. Matyt, kažkas atsitiko.
Marti sakė, kad ryte išėjo kaip visada.
Kaip manot, gal reikėtų pranešt policijai?
Ponas Viljamsas ne kūdikis.
Kas darbo policijai, jei jis kelias valandas vėluoja į darbą?
Kelias valandas vėluoja į darbą.
Kas galėjo pagalvot?
Vakar anksti išėjo. Šiandien vėluoja.
Gal nusprendė, kad jam jau gana.
Laikas viską mest.
Nepritariu tokiom kalbom, pone Hartai.
Manau, tai gana įžeidu.
Gaila, kad išsirinko šią dieną.
Kodėl, panele Haris?
Nes "Lyons Corner House" paprašė rekomendacijų.
-Ponas Viljamsas turi... -Jei reikia rekomendacijų,
panele Haris, tai mielai parašysiu kaip pono Viljamso pavaduotojas.
Palaukit. Jis tik truputį vėluoja.
-Jums nereikia... -Taip.
Ačiū, pone Midltonai.
Norėčiau palaukt, kol grįš ponas Viljamsas.
Kaip gali būt, kad mūsų kurortiniam mieste,
į kurį iš visur plūsta nemigos kamuojami žmonės,
neįmanoma nusipirkt migdančiųjų tablečių?
Nepradėkit tos kalbos, pone Saterlandai.
Jei tikrai miegotumėt tiek mažai, kaip sakot,
tai nemanau, kad jūsų smegenys spėtų kurt
tokia kvailas frazes.
Jau nekalbant apie jūsų...
Pavadinkim "pramogomis", gerai?
Meldžiu, prisiminkit mano pastarąjį iškilų kūrinį.
"Šokiruojančios kojinės".
Įtariu, jums jis pasirodė nešvankus ir paprastas.
Pone Saterlandai, puikiai žinot, kad spektaklio nemačiau.
Tą ir sakau.
Jūsų ištikimiausio kliento draminė vizija.
O jūs nežiūrit. Paraudus nusisukat.
Ar taip būtų Paryžiuj?
Kur, iškilmingai pašalintas iš savo giminės,
su tokiu pasimėgavimu iššvaisčiau savo jaunystę.
Naktis, vynas, moterys,
kabaretas, Mulen Ružas.
Kas žino? Jei būtumėt prancūzė,
gal kilnotumėt savo gražias kojas
ir keltumėt publikos susižavėjimą.
Pone Saterlandai, rimtai.
Šis mūsų miestelis, ponia Bleik, gal ir angliškas.
Bet vis tiek turiu didelių ambicijų.
Bornmutas. Bognor Regis. Neįstengiantis keistis.
Tačiau viltis čia dar gyva.
Galiu viską pasiekt.
Viską ir dar daugiau šiam miestui, jei tik...
Jei tik galėčiau pamiegot.
Atleiskit.
Nenoriu trukdyt.
Netrukdot, pone.
Prašom prisijungt prie mūsų konferencijos.
Labai miela.
Bet norėčiau šnektelt su džentelmenu privačiai.
Aišku, taip. Paliksiu judu.
Tai, kas tęsiasi.
Pone, kaip suprantu, kviečiat prisijungt.
Jei norėtumėt.
Atleiskit, man pasirodė, kad nugirdau jus sakant...
Taip.
Jei norėtumėt...
Prašom paimt.
Kaip gerai, seneli. Kaip tik jų man ir reikia.
Ir...
Šitos.
Gana daug, seneli.
Aš dėkingas. Paimsiu iš jūsų rankų.
Aš galvojau apie tai.
Bet neturiu savy tiek jėgų.
Svarstot, kiek nemalonumų bus jūsų buto šeimininkei.
Keista. Kaip tik apie tai ir pagalvojau.
Bet jūs turbūt manot kitaip.
Matot, tai gana nuobodu.
Gydytojai davė man 6 mėnesius.
Daugiausiai 8 ar 9.
Užjaučiu.
Keista.
Jūs pirmas žmogus, kuriam pasakiau.
Aš ką tik čia atvažiavau.
Klausykit, prašom paimt. Man jų nebereikia.
Šeši mėnesiai. Devyni.
Neatrodo daug. Bet vis šis tas.
Pakankamai laiko susitvarkyt ir pagyvent, jei norėsit.
Pasiėmiau pinigų. Beveik pusę gyvenimo santaupų.
Klausykit, seneli. Gana.
Būkit atsargesnis.
Matot, štai kokia bėda.
Pasiėmiau pinigus ir atvažiavau čia...
Pasimėgauk, truputį pagyvent, kaip jūs sakot.
Bet supratau...
Kad nemoku.
Prasideda raide W, bet tariasi kaip V.
Dėl akivaizdžių priežasčių po karo pakeitė.
ATRAKCIONAI
KEITYKLA
Taip!
Puikiai, puikiai.
Kūnas... Noriu, kad ji nusirengtų.
-Ei, tu! -Kordeliją užėmė Peresas.
-Jis turėjo būt kietas. -Ei!
Ne, ne, ne. Ne, ne.
Kai mergina pavagia skrybėlę, visad bus pigiau nusipirkt naują.
Šalin senatvę. Nauja gyvenimo fazė.
Matais skrybėlę? Nebloga. Gali pavykt. Supranti mane?
Gali įsivaizduot tokį dalyką?
Manau, bus gera. Pasikalbėsiu su juo.
Pasikalbėsiu, nes už tinkamą kainą...
Taip, neturim bananų
Šiandien neturim bananų
Man tenka išryškint šeimos liniją kaip dramaturgui.
Hete, čia mano draugas ponas Viljamas Rodnis Viljamsas iš Ešerio.
Žinok, tas vyras mirtinai serga.
Tai kodėl geria?
Iš tikro, kodėl?
Jis nusprendė patirt gyvenimą, kiek jam jo dar liko.
Ir mes turim už tai juo žavėtis.
Ar nesižavi, Hete?
Jei jis serga, tai jam negerai.
Tu nesupranti.
Šis vyras iki vakar gyveni egzistenciniam šarve,
o dabar ištrūko į gyvenimą.
Žiūrėk. Net turi naują skrybėlę.
Gerai, gerai. Nagi.
Ką dar žinom? Kas toliau?
Taip, aš... Taip.
Aš turiu dainą.
Ką galit pasiūlyt, pone?
Aš turiu...
Iš mamos pusės turiu škotiško kraujo.
Atrodo, ir dabar prisipylei nemažai škotiško.
Jūs teisūs. Šiek tiek. Bet norėčiau padainuot, jei galima.
Gal žinot "Šermukšnį"? Žinot?
"Šermukšnis". Sena škotiška daina, ar ne?
Taip. Turiu škotiško kraujo. Ir mano žmona turėjo.
Jis buvo...
Šermukšni, šermukšni
Koks tu man brangus
Susivijęs daugybę šakų
Su namais ir kūdikyste
Tavo lapai pavasarį išsiskleidžia pirmi
Tavo žiedai papuošia vasarą
Nebuvo gražesnio medžio
Visame krašte
Ant tavo kamieno buvo daug vardų
Kurių dabar nebematau
Bet jie įrašyti mano širdy
Ir niekad jų nepamiršiu
Sėdėdavom tavo šešėly
Aplink tave bėgiojo vaikai
Jie skynė tavo raudonas uogas
Ir pynė iš jų vėrinius
Mano mama, vis dar ją matau
Mano...
Labai atsiprašau.
Einam, seneli. Parodysiu kitą užeigą.
Pone Viljamsai.
O, čia jūs.
Akimirką sutrikau. Dėl jūsų naujos skrybėlės.
Taip. Senąją pamečiau.
Ji labai graži. Įdomu, ką apie ją sakys kontoroj.
Taip, įdomu.
Kaip manytumėt, panele Haris? Mano nauja skrybėlė sukels ten audrą?
Su tokia pats Nojus plauktų į audrą.
Bet man nereikia dėl jų jaudintis. Turiu naują darbą.
-Tikrai? -Taip. Todėl ir nudžiugau jus pamačius.
Žinoma, ne vien dėl to.
Džiugu, kad gerai jaučiatės ir tvarkot savo reikalus.
Kai užvakar ir vakar nepasirodė darbe...
Taip. Aš savotiškai pradingau.
Bet, matot, turiu kitų...
Nesvarbu, aš...
Papasakokit apie naują darbą, panele Haris.
Jūs žinot, pone Viljamsai.
Darbas "Lyons Corner House".
Čia pat, už kampo.
Vadybininko padėjėja.
Kai visiškai įsivažiuosi.
Labai džiaugiuosi. Atleiskit.
-Ne. -Nenorėjau...
Nesibaimink. Miesto taryba - ne visiems.
Džiugu jus matyt, pone Viljamsai. Būsiu atvira.
Gavau darbą, bet reikia ir rekomendacijos.
-Kadangi buvot išvykęs... -Aišku. Sukėliau nepatogumų.
Nutariau pasilepint priešpiečiais "Fortnume".
Jei prisijungtumėt, parašyčiau rekomendaciją priešpiečius.
-Tikrai? -Kodėl ne?
Kartu atlyginsiu už sukeltus nepatogumus.
"Fortnume"?
Žinot, pone Viljamsai,
kai matau jus palinkusį prie popierių,
iškart prisimenu, kad jūs tas pats žmogus.
Mūsų vadovas kasdien nuo ryto iki popietės.
Pastaruosius 16 mano gyvenimo mėnesių.
Bet dabar suprantu, kad jūs visai ne toks.
Jūs daug spalvingesnis.
"Fortnumas", nauja skrybėlė.
Parašysiu ne tokią gerą rekomendaciją,
jei taip kalbėsit.
Nesistengiu jums įtikt, pone Viljamsai.
Tik sakau, kad ne taip jus įsivaizdavau.
Pone Viljamsai, jei pažadėsit...
Iš tikro pažadėsit, kad nesupyksit...
Pasakysiu jums jūsų slaptą pravardę.
-Prižadu. -Ir tikrai neturit supykt.
Sugalvojau ne tik jums. Visiems.
Tik aš jas žinau. Ir pusseserė Rozmari, su kuria gyvenu.
-Aišku. -Tarkim, ponas Rasbridžeris.
Vadinu jį Sklandytoju.
Nes jis tik sklando su rašikliu virš lapų.
Atseit, ketina dirbt, bet niekada nedirba.
Ir ponas Hartas.
Na... Jį vadinu Sutrikusiu kaminu.
Jis nuolat rūko ir nuolat suglumęs.
Matėt jo antakius?
Pone Rasbridžeri, ant mano stalo.
-Nesusivokia. -Labai gerai.
Gerai. Dabar pasakysiu pravardę, turėsit atspėt, kas jis.
Iš ketvirto aukšto.
Julijus Cezaris.
Julijus Cezaris. Na...
Spėju, ponas Braunas iš buhalterijos.
Teisingai!
Atleiskit. Dar ko nors pageidausit? Deserto?
Aš - ne. Bet jaunoji ledi norėtų.
Taip.
Visad norėjau tų ledų kūgių.
""Knickerbocler Glory", panele?
Taip. Su vaisiais ir riešutais.
-Žinoma. -Labai ačiū.
Ar tikrai viskas gerai?
Žinoma.
Bet, panele Haris, dar nebaigėt su vardais.
Ar pasakysit mano pravardę?
Ne. Kvaila pravardė.
Kažin, ar sakysiu.
Ne, ne. Nuėjot taip toli. Turit pasakyt.
Gerai. Pamenat, pažadėjot nesupykt.
Ponas Zombis.
Ponas kas?
Ačiū.
Ponas Zombis.
Mačiau filmą. Su kuo ten tokia...
Zombiai - kaip Egipto mumijos,
tik moka vaikščiot ir viską daryt.
Jie lyg ir negyvi, bet nemirę.
Ponas Zombis.
Vaje, vaje.
Atsiprašau, pone Viljamsai. Labai negražu iš mano pusės.
Neverta nusimint, panele Haris.
Ponas Zombis. Visai neblogai.
Ir tinka. Man patinka. Ponas Zombis.
Egipto mumija. Tik galiu judėt.
-Jūsų ledai, panele. -Labai ačiū.
Skubu į 16:56 traukinį.
Kitaip turėsiu važiuot kartu su mūsų kolegom.
Būtų labai keista.
Įdomu, ar mes buvom labai negeri?
Nebereikia dėl to jaudintis, panele Haris.
Sutelkit mintis į "Lyons Corner Housą".
Būtinai. Galvojau apie jus.
Dėl manęs nesijaudink.
Buvo nuostabi popietė.
Ir man.
Panele Haris, sudie.
Sudie, pone Viljamsai.
Neabejoju, kad pirmadienį ji grįš.
Tai gana negražu, ar ne?
Net jei ir išeina.
Pereina į "Lyons Corner House".
Pone Midltonai, kaip einantis vadovo pareigas,
ar nenorėtumėt tiesiog būt paaukštintas?
Būtų labai neteisinga, pone Rasbridžeri.
Ką? Net jei tai ne vien smalsumas?
Klausykit. Iš tikro... Iš tikro...
Noriu, kad ponas Viljamsas grįžtų. Gal tada viskas grįžtų...
į įprastesnę tvarką.
Pati mačiau. Su jauna mergina.
Nežinia, ką jie galvoja. Ir kaip tai atsilieps tau,
gyvenančiai po vienu stogu?
Todėl ir norėjau pasakyt.
Gero vakaro. Eime.
Ta moteris - tikra įkyruolė.
Aukščiausios klasės intrigantė.
Jai labiausiai patinka...
Klausyk. Ar turim patikėt, kad mano...
Turi su juo pasikalbėt. Žmonės apie tai kalba.
Noriu apie kai ką su jumis pasikalbėt.
Iš tiesų, tai truputį nuobodu...
Bet...
Tikriausiai turėčiau...
Bjauru.
Jo amžiaus.
O ta mergina... Dar ne moteris.
-Ir tikrai ne dama. -Viskas atitinka.
Skambučiai iš darbo, santaupos.
Turi su juo pasikalbėt. Seniai turėjai.
-Apie viską. -Pasikalbėsiu, gerai?
Mielai su juo pasikalbėsiu.
Klausykit. Turėčiau su jumis apie kai ką pasikalbėt.
Aš...
Štai ir jūs, tėve.
Kvepia nuostabiai.
Taip. Tikiuosi, jums patiks.
Alfas Džordanas atostogaudamas pasisuko koją.
Greičiausiai nepasveiks iki sezono pradžios.
O, varge. Kaip nesiseka.
Tiesą sakant, tai gana nuobodu.
Brangusis, dabar ne laikas skaityt.
Atsiprašau.
-Pasiruošę? -Žinoma, kad taip.
Labiau pasiruošt neįmanoma.
Piemenų pyragas.
Taip. Su daug maltos mėsos.
Patarnaut?
Ne.
Nuostabu.
Ačiū, brangioji.
Kadaise buvo laikai, kai tai, kas nutikdavo Londone,
Londone ir likdavo.
Bet šiais laikais Londone dirba pusė gatvės.
Teisybė, brangioji.
Pusė gatvės.
1953 M. LIEPA
1953 M. RUGPJŪTIS
Panele.
Panele?
Dešrelės ataušusios.
Labai atsiprašau.
-Panele. -Luktelkit, pone.
Nauja čia, ar ne? Dar nepripratus.
Atnešti ko nors dar, ponia? Gal dar arbatos?
Pagalvosiu.
-Atleiskit. -Panele. Panele.
Paskubėkit. Labai daug žmonių.
Žinoma, pone Adamsai.
Pone Viljamsai.
Vėl neinat į darbą. Aš nusivylus.
Ir aš nusivylęs. Jūs čia jau trečia savaitė,
o vis dar dirbat padavėja.
Ar nepretendavot į vadybininko padėjėjas?
Taip. Tikiuosi, atėjus laikui gausiu geresnes pareigas.
Galiu pakalbėt su jūsų vadovu.
Nebūtina, ačiū.
Kodėl negrįžot į darbą? Aną kartą sakėt, kad grįšit.
Taip. Kaip tik apie tai dabar galvojau.
Nesakyčiau, kad turiu daug veiklos.
Pone Viljamsai, aš labai užsiėmus. Atleiskit.
Taip, žinoma. Neužlaikau. Bet...
Noriu paklaust, kada baigiasi jūsų pamaina.
Kodėl jums tai rūpi?
Kodėl?
Pirma. Kinuose rodo filmą "Aš susituokiau su karu".
Gal norėtumėt eit kartu.
Ne. Nebegaliu skatint jūsų vengt darbo.
Turit grįžt į kontorą. Ką jie pagalvos?
Taip. Bet matai, šiandien...
Mano kino diena.
Ir labai norėjau turėt draugiją.
Ką gi.
Keris Grantas, panele Haris.
Kaip supratau, jūs juo žavitės.
Bėdos su moterim?
Tik su jom, seržante.
Ar turit vaikų?
O, mano vargšė nugara.
Žinot, koks baisus jausmas prieš pusryčius?
-Ne, kapitone, nežinau. -Seržante, jums pasisekė.
Pone Viljamsai, man laikas namo. Pusseserė ims nerimaut.
Žinoma. Bet pažiūrėkit.
Atrodo paprasta, bet užtikrinu - taip nėra.
Žiūrėkit.
-Labai sunku. -Pone Viljamsai, tikrai turiu eit.
Žinoma.
Bet prieš tai, panele Haris, nenorėtumėt pabandyt pati?
Jaučiu, kad jums pavyks. Triušio.
-Mums reikia triušio. -Tik kartą. Tada eisiu.
Visai nepaprasta...
O, sakiau...
Šaunuolė, panele Haris. Žinojau, kad galiu pasikliaut.
Taip. Dabar einu.
Taip, žinoma.
Palydėsiu iki autobuso stotelės.
Bravo, panele Haris.
Panele Haris.
-Kas, pone Viljamsai? -Noriu paklaust...
Gal norėtumėt...
Kartu su manim išgert.
Kelios minutės, ir viskas.
Nes, matot, aš...
Aš ne...
Dar negaliu eit namo.
Tai nelabai gražu, ar ne, pone Viljamsai?
Žinau, viskas nekalta ir aš nieko neteigiu, bet...
Jūs daug vyresnis už mane.
O kai kas gali pagalvot, kad...
apsukau jums galvą.
Apsukot galvą?
Manau...
Tam tikra prasme, taip.
Bet ne taip, kaip gali pasirodyt kitiems.
Kai pasirodėt, supratau, kaip viskas buvo kitaip.
Prisipažinsiu, kartais jaudinausi, ar jūsų elgesys...
tinkamas.
Bet ėmiau jumis žavėtis.
Ir ne tik dėl jūsų jaunystės.
Buvo kitas bruožas.
Jūsų troškimas gyvent.
Jūs viską mokėjot paverst juokais.
Net ir dirbdama su mumis.
Pone Viljamsai, aš paprastas žmogus. Kaip visi.
Neturiu ypatingų bruožų.
Stengiausi būt linksma. Tai tiesa. Bet...
Panele Haris, ar galiu jums pasipasakot?
Niekam kitam to nesakiau.
Net savo sūnui.
Tai gana...
Nuobodu, bet esmė ta...
Esmė ta, kad aš nebeilgai gyvensiu.
Sergu vėžiu.
Sužinojęs tai, aš...
Truputį aplink save apsidairiau.
Tą dieną, kai pamačiau jus Pikadilyje...
Pagalvojau: pažiūrėk į ją.
Pažiūrėk į panelę Haris.
Jei bent dieną būtum toks gyvas...
Tikriausiai...
Tikėjausi, kad parodysit...
Ar pamokysit būti kaip jūs.
Pone Viljamsai, jūsų sūnus...
Kodėl nesakėt sūnui?
Na...
Labai branginu Maiklą.
Tačiau dabar jis...
Jis turi savo gyvenimą, savo rūpesčius.
Kaip ir turi būt.
Bet jūs teisi. Elgiuosi kaip senas kvailys.
Kokią pravardę man davėt?
Ponas Zombis.
A, taip. Ponas Zombis.
Ne visada toks buvau.
Jūsų amžiaus, kai buvau tokio ūgio...
Tada norėjau...
būti džentelmenu.
Nieko ypatingo. Tiesiog paprastu džentelmenu.
Matydavau juos rytais,
išsirikiavusius geležinkelio stoty, kai važiuodavau kur su mama.
Su kostiumais, skrybėlėms. Laukdavo traukinio į Londoną.
Štai tokiu džentelmenu.
Tokiu...
Tokiu kada nors norėjau tapt.
Kaip tai įvyko?
Spėju, aš tiesiog leidausi pasroviui. Viena diena sekė kitą.
Nenuostabu, kad nepastebėjau,
kuo tampu.
Tada pamačiau jus...
Ir prisiminiau.
Ką reiškia būti tokiam gyvam.
Ar kada pakeliui namo stabtelėjot pažiūrėt, kaip žaidžia vaikai?
Gatvėj ar kieme?
Kai, atėjus laikui, mamos pakviečia juos namo.
Jie dažniausiai nenori, ima ožiuotis.
Bet taip ir turi būt.
Taip daug geriau nei vaikui,
kuris sėdi vienas kampe ir niekur nedalyvauja.
Nei patenkintas, nei nepatenkintas.
Tiesiog laukia, kol pašauks mama.
Ėmiau bijot, kad būsiu kaip toks vaikas.
Ir aš labai to nenorėjau.
Kai ateis laikas...
Kai Kūrėjas mane pakvies...
Panele Haris.
Tikiuosi, įstengsit atleist man už viską. Atleiskit.
Per ilgai jus užlaikiau. Turim eit į autobusų stotelę.
Pone Viljamsai, gerai jaučiatės?
Kaip niekad. Bet turim paskubėt. Jūsų pusseserė ims nerimaut.
Labas rytas, pone Singai. Prašau eiti su manim.
-Labas rytas, visas. -Pone Viljamsai.
Sveiki sugrįžę, pone.
Pone Hartai. Mūsų byla dėl bombos duobės Česterio gatvėj.
Vietos moterys parašė peticiją,
-kad ten būtų įrengta aikštelė. -Manau...
Manau...
Taip, pone. Atrodo, dabar ji pas poną Rasbridžerį.
Pone Rasbridžeri, paėmėt nuo pono Viljamso stalo aną penktadienį.
Kai čia buvo tos damos.
-Pone Rasbridžeri? -Taip. Paėmiau.
Turit būt kažkur čia.
Pone Veiklingai, damos vėl čia buvo? Praeitą penktadienį?
Taip. Štai ji.
Turim laiko iki pietų. Siūlau važiuot nedelsiant.
-Važiuot, pone? -Bylą pasiimsim su savim.
Bet gerai suvyniokit, lauke lynoja.
Taip. Drįsčiau pasakyt, dabar labai šlapia, pone.
Neabejoju, susitvarkysim, pone Hartai.
Ponia Džonston, formaliai mūsų nesupažindino.
Sveiki, pone Viljamsai. Malonu susipažint.
Ir man labai malonu.
Ponia Džonston, prašysiu likt čia ir laikyt frontą.
-Žinoma, pone. -Ačiū.
Ponai Midltonai, Hartai, Rasbridžeri ir Veiklingai, paskui mane.
Ačiū, pone Singai.
Česterio gatvė. Metro linija į Stepney Green ir pėsčiomis.
Viskas bus gerai, brangioji.
Jaukios mišios. Manau, visiems patiko.
-Atsiprašau? -Buvo jaukios mišios.
-Manau, visiems patiko. -Taip. Turbūt. Taip.
-Štai kur tu. -Mieloji.
Laba diena, pone Džeimsai. Labai gražu, kad atėjot.
Laba diena, pone Raimanai.
Aš Midltonas, pone.
Dirbot kartu su juo.
Jaučiatės kaip netekęs artimojo.
Taip, pone. Panašiai ir jaučiuosi.
Reiškiam nuoširdžią užuojautą.
-Malonu, pone. -Ačiū, sere Džeimsai.
Klausykit, pone...
-Midltonas. -Midltonas, taip.
Gal pirmadienį užeitumėt į mano kabinetą?
Reikia pasitart.
Kaip geriausia toliau tvarkytis.
Žinoma, pone.
Paprastai žmogus giriamas už nuopelnus.
Bet kaip tos damos pridarė rūpesčių...
Galiausiai tai kenkia mūsų brangaus draugo atminimui.
Vengė kalbėt apie save.
Jei jis būtų čia, imtų pirmas protestuot.
Atleiskit.
Panele Haris.
-Sveiki, pone Veiklingai. -Labas.
Mačiau, kalbėjotės su moterim.
Taip. Jos labai nusiminusios. Taip pat juo žavėjosi.
Taip. Klausykit, panele Haris...
Manau, norėjau paklaust...
Ko norėjot paklaust, pone Veiklingai?
-Pone Veiklingai. -Pone Viljamsai.
Atleiskit, kad sakau čia.
Bet bus teisingiausia iškart jums atiduot.
Radau tarp tėvo daiktų.
Didinga.
"Asmeniška ir konfidencialu".
Tikrai taip.
Panele Haris.
Žinau, mūsų nesupažindino.
Bet gal galėtume pasikalbėt asmeniškai.
-Asmeniškai? -Taip.
-Jei jūs ne prieš. -Žinoma.
Atleiskit.
Nieko tokio.
Čionai.
-Atleiskit, kad išsivedžiau. -Ne. Nieko tokio.
Ačiū, kad šiandien atėjot.
Ačiū.
Labai užjaučiu.
Didžiulė netektis.
Tikrai taip.
-Mūsų nesupažindino. -Ne.
Žinau, kad su juo dirbot.
Taip. Labai trumpai.
Margareta Haris.
Panele Haris.
-Sveiki. -Sveiki.
Atsiprašau, turėjau prisistatyt anksčiau.
Bet atrodėt labai užsiėmęs.
Nieko baisaus.
Nuoširdžiai užjaučiu.
Jums turbūt labai sunku.
Tenka susitaikyt.
Kartą jau esu tai patyręs.
O, taip.
Panele Haris...
Norėjau jūsų paklaust.
Žinoma.
Tiesą sakant, nelabai galiu...
Mano tėvas žinojo, kad serga?
Kad miršta?
Nežinau... Nežinau, ką pasakyt.
Nes jei žinojo...
Ir pasakė jums...
Suprantat mane?
Kodėl...
Kodėl nepasakė man?
Na...
Turbūt jis...
Jei būtų man pasakęs...
Nebūčiau leidęs jam mūsų taip palikt.
Tokiam šalty.
Taip.
Užjaučiu.
Ačiū, panele Haris.
Ką ten turit?
Nieko.
Paskaitysiu kitą kartą.
Ar gavot progą pasikalbėt su ponia Smit?
Ar kuria kita dama?
Kai kas jas užstoja, gerbdamas senojo atminimą.
Jos įtikino save,
kad ponas Viljamsas pats pastatė aikštelę.
Parkam atiteko daugiau garbės nei jie nusipelnė.
Todėl, kad juos vadina Parkais.
Seras Džeimsas irgi atsiriekė savo dalį.
Pasirūpino.
Sero Džeimso žodis dėl aikštelės buvo lemiamas.
Tikriausiai.
Žinot, vis galvoju...
Nepažinojau pono Viljamso taip kaip jūs.
Žinoma, bet...
-Bet man atrodo, kad jis... -Kad jis pasikeitė.
Taip.
Tai buvo jo aikštelė.
Česterio gatvė. Metro linija į Stepney Green ir pėsčiomis.
-Ne, ne. Nereikia... -Reikalauju, pone.
Garbės žodis.
Jis ketino žengt per kanalizacijos vandenis,
kad patektų į tą vietą.
Ta mintis jį apsėdo.
Jis ruošėsi visiems pagadint kraują.
Kartą lydėjau jį į Planavimą.
Štai. Palikit mums. Atsiųsim.
Tą dieną pirmininkavo tas bjaurukas Talbotas.
Tikėjausi, kad peržiūrėsit dabar.
Iškart pasiimčiau iš jūsų rankų.
Negaliu iškart pasirašyt.
Nesijaudinkit. Pasirūpinsiu. Mes jums atsiųsim.
Palauksiu čia, kol patikrinsit įrašus.
Kaip norit, bet galim užtrukt. Turim daug darbo.
Darykit, ką reikia, pone Talbotai. Puikiai čia jaučiuosi.
Pone Hartai, o jūs grįžkit.
Pasakykit kitiems, kad truputį užtrukau.
Neaišku, kiek.
Žinoma, pone Viljamsai.
Sakė, kad jei reikės, tai sėdės ir lauks visą dieną.
Ir sėdėjo.
Labai gerai, pone Džounsai.
Žinau, kad užkraunam papildomą naštą.
Kas čia? Žaidimų aikštelė?
Taip.
-Skubu? -Norėtume, kad skirtumėt prioritetą.
-Jei reikalaujat, pone Viljamsai. -Ačiū, pone Džounsai.
-Ačiū. -Prašom.
Užuot išėjęs...
jis ėjo prie kiekvieno iš jų...
Ačiū.
...žiūrėjo į akis...
Ačiū.
-...padėkojo visiems. -Žinoma, pone.
-Ačiū. -Nėra už ką.
Labai ačiū.
-Ačiū. -Viskas gerai, pone.
Kiekvienam.
Parkai nedarė kliūčių, ar ne?
Jokių.
Prieš metus ponas Viljamsas nebūtų to nė sugalvojęs.
Tiesą sakant, mačiau dar keistesnį dalyką.
Tuo metu jums nieko nesakiau, nes...
Mane tai suerzino.
Matot? Dėl šių priežasčių
negalėsim to aptart regimo ateitį.
Atsiprašau. Nuoširdžiai gailiuosi.
Nuėjom pas serą Džeimsą pramušinėt aikštelės.
Ir seras Džeimsas atmetė.
Ta vieta - tikra gėda.
Deja, dabar turim skubesnių prioritetų.
Ką gi, ačiū, kad atėjot.
Ketinama Andersoną skirt nauju "Punch" redaktorium.
Man tai nepatinka, o jums?
Nebūtų teisinga. Jis apsėstas baleto.
Ne visai garbinga.
Dar Andersonas aistringai domisi
detektyvų literatūra ir žirgais.
Sere Džeimsai...
Prašau atleisti.
Maldauju...
Apsigalvot.
Maldauju.
Arba neatmeskit prašymo dar bent savaitę.
Kam tai gali pakenkt?
Jis jo maldavo.
Maldavo apsigalvot.
Ir būtų nepriėmęs neigiamo atsakymo.
Bet baigėsi geruoju.
-Kaip sakot? -Baigėsi geruoju.
Jam pavyko. Pirmininkas apsigalvojo.
Na, taip.
Taip. Tikriausiai.
Tos damos buvo teisios.
Taip. Bet mes visi surėmėm pečius.
Taip, bet...
Niekas nepaneigs, kad senasis prastūmė.
Gal jis žinojo? Kad jam nebedaug liko.
Kai žinai tokį dalyką, gali užsivest.
Bet jis nežinojo. Jo sūnus aiškiai pasakė.
Ir aš taip manau.
Aš manau, kad žinojo.
Damos.
Neturim prarast vilties.
Rasim kitą kelią.
Užtikrinu.
Neįsivaizduoju, kaip susivaldėt, pone.
Neturiu laiko pykt, ponia Smit.
Kaip jis tai pasakė.
Damos.
Galbūt visi taip pasielgtume. Mes visi.
Tokioj situacijoj dirbtume sparčiau.
Tikrai?
Tai natūrali reakcija.
Nežinau, ar...
Nemanau, kad visi...
Net mes...
būtume reagavę taip, kaip ponas Viljamsas.
Sutinku.
Jie jis žinojo,
tai puikiai nuo visų nuslėpė.
Atrodė, kad jis...
Taip.
Jūs teisus.
Jis parodė mums pavyzdį.
Klausykit.
Leiskit pasiūlyt šiandien pat pasižadėt.
Pasižadėkim pasimokyt iš jo pavyzdžio.
Išmokim jo duotą pamoką.
Prisiekim...
daugiau niekada nevengt savo pareigų.
Niekada nenukišt siūlymų po kilimų.
-Ar siųst į viršų. -Ar į viršų.
Ponas Viljamsas mums parodė...
Jei...
Jei atkakliai dirbsim, galim pasiekt dar daugiau.
-Teisybė. -Ir leiskit dabar pasakyt.
Kol aš esu Viešųjų darbų skyriaus vadovas,
mes atidžiai saugosim pono Viljamso atminimą.
Stengsimės atlikt darbus.
-Teisingai. -Taip, taip.
Jei galima, labai trumpai. Laukiu sūnėno skambučio.
Žinoma.
Labas, Piteri.
Patylėk.
Taip, pone Singai?
Švietimas teigia, kad čia mums, pone.
Ir apie ką čia?
Nesutikimas dėl surenkamojo pastato
Šventos Marijos mokykloj Šordiče, pone.
A, tas.
Pone Hartai, pažiūrėsit, kas toj Marijos mokykloj?
Švietimo skyriaus darbas, pone Midltonai. Mokyklų reikalai.
Nepaisant to, Švietimas teigia...
Ką gi...
Kol kas gali būt čia.
Niekam nepakenks.
Prašau išsiųsti.
Pone Midltonai.
Taip, pone Veiklingai?
Sudarykit trim egzemplioriais, ponia Džonston.
Viskas. Ačiū, pone Singai.
PONUI VEIKLINGUI ASMENIŠKAI IR KONFIDENCIALIAI
Pone Veiklingai, ar galėčiau
pakalbėt apie asmeniškesnius reikalus.
Nenoriu menkint mūsų aikštelės,
bet rašau jums, kaip yra.
Nedidelis dalykas.
Tačiau ilgainiui viskas
susideda iš mažų dalykų.
Aikštelė gali būt sugadinta
ar pasmerkta dėl didesnio masto statybų.
Atvirai sakant,
negalim tikėtis, kad sukūrėm ilgalaikį monumentą.
Jei ateis diena, kai jums taps neaišku,
kam skiriat savo kasdienes pastangas...
Kai visos tos smulkmenos
ims kelti pavojų jūsų padėčiai,
kurioje taip ilgai gyvavot...
Raginu prisimint mūsų mažąją aikštelę.
Ir mūsų kuklų pasitenkinimą, kurį pajutom, kai ji buvo užbaigta.
Labas vakaras, pone.
Sveiki, pareigūne.
Viskas gerai?
Taip. Norėjau dar kartą pamatyt šią aikštelę.
Prisidėjau...
Nedaug, labai nedaug, kad ji čia atsirastų.
Dirbu miesto taryboj.
Tikrai, pone?
Vadinasi, žmonės turi jums už ką dėkot.
Padariau nedaug.
Žmogus, kuris padarė...
Tas žmogus mirė šią žiemą.
Ponas Viljamsas.
Taip.
Jis bus prisimenamas čia...
su pagarba ir meile.
Neturėjau garbės asmeniškai susitikt su ponu Viljamsu.
Jis visad buvo užsiėmęs.
Jei buvot jo draugas, pone,
tai nesupyksit, jei jums pasakysiu.
Nuovados seržantas sako, kad aš kvailas, bet...
Tai liko mano galvoje.
Prašau.
Koks tu man brangus
Susivijęs daugybę šakų
Su namais ir kūdikyste
Tavo lapai pavasarį išsiskleidžia pirmi
Tavo žiedai papuošia vasarą
Nebuvo gražesnio medžio
Visame krašte
Sėdėdavom tavo šešėly
Aplink tave bėgiojo vaikai
Jie skynė tavo raudonas uogas
Ir pynė iš jų vėrinius
Mano mama, vis dar ją matau
Šypsojosi matydama mus
Su Džene glėbyje
Ir Džeimiu jai ant kelių
Jo paties labui, pone, turėjau jį perkalbėt.
Pasakyt jam, kad nesėdėtų šalty.
Bet, matot, pone. Jis atrodė toks...
Toks laimingas.
Ir atrodė, kad nedera...
jam trukdyt.
Maniau, kad netrukus jis nulipo nuo sūpynių ir nuėjo namo.
Ponas Viljamsas...
Jis sirgo mirtina liga.
Ir manau, teisingai padarėt...
kad leidot jam pasidžiaugt ta akimirka.
Manau, jūs visiškai teisus.
Jis buvo laimingas, kai jį pamatėt.
Turbūt kaip niekad per visą savo gyvenimą.
Dėl to nebesikrimsčiau, pareigūne.
-Labanakt, pareigūne. -Labanakt, pone.
Subtitrus išvertė Donatas Kazbars