СМЪРТТА Е ПЪТЯТ КЪМ ЖИВОТА
Добро утро.
- Ето ме. Готов за битка.
Нека ви представя.
Това е г-н Питър Уейклинг - новият ни колега.
Господин Уейклинг, г-н Харт. - Приятно ми е.
На мен също. - Господин Расбриджър.
Приятно ми е. - На мен също.
Чакахме ви с нетърпение. С човек по-малко сме от два месеца.
Надявам се да бъда полезен. Но може да отнеме седмица или две.
Не се тревожете.
Сутрин има нещо като неписано правило.
Да не се прекалява с шегите и смеха. Като на църква.
Разбирам за какво говорите.
Първият ден винаги е стресиращ.
Да. - Ще се приспособите.
Колкото до тези момчета,
ще живнат малко, когато се събудят.
Нас не ни мислете, г-н Уейклинг. Ние сме приятели.
Трябва да направите добро впечатление на стареца.
Господин Уилямс?
На събеседването ми се стори симпатичен.
Може би малко студен.
Истината е, че го видях съвсем за кратко.
Сега ще имате още един шанс.
Ще спрем на неговата гара.
Пазете се от вратите!
Тук ли ще дойде?
Не. Никога не пътува с нас.
ВЛАКОВЕ ЗА ГРАДА И УОТЪРЛУ ИЗТОК
Добро утро, господа. - Господин Уилямс.
Елате, г-н Уейклинг.
Добро утро, сър Джеймс.
Господин Расбриджър, защо този Д19 се връща при нас?
Господин Райт от отдел Планиране смята, че удостоверение за паричен превод
трябва да се прикрепи към него.
Удостоверение за паричен превод се издава след заверяване на Д19.
Опитах се да го кажа на г-н Райт,
но той отказва да го приеме.
Тогава ще го държим тук засега.
Няма да навреди.
Вие сте късметлия, г-н Уейклинг.
Повериха ви един от най-високите небостъргачи.
Наследихте го от предшественика си, г-н Удуърд.
Ако небостъргачът ви не е висок
или, опазил Бог, работите толкова бързо, че нямате такъв,
ще заподозрат, че нямате важна работа.
Разбирам.
Това е първото правило - поддържайте небостъргача висок.
Дамите от улица "Честър", сър.
Моля, поканете ги, г-н Сингх.
Господин Мидълтън, ваш ред е, ако не възразявате.
Разбира се, г-н Уилямс.
Господин Уейклинг, може би ще помогнете на г-н Мидълтън с дамите.
Разбира се, сър.
Дами.
Как сте днес?
Вчера цял ден бяхме на друго място в сградата.
Първо в Паркове, после в Планиране,
после в Канализации.
Точно преди да затворят,
един господин каза да донесем това на вас.
Нека говоря с г-н Уилямс.
Само секунда.
Обществени услуги, какво обичате?
Нов си тук, нали?
Да. Днес е първият ми ден.
Наслаждавай се, синко.
Тук е безкраен купон. - Илайза.
Просто разговарям с младия господин.
Писмото и петицията ви са отлично написани.
Разбира се, ние вече знаем това.
Само че първо трябва да ги отнесете в отдел Паркове
на третия етаж.
Вчера бяхме там, сър.
Дори ни предложиха пейка, за да седнем.
Ето колко дълго бяхме там.
Илайза. - Извинявайте.
Не искаме да ви създаваме допълнително неудобство.
Затова г-н Уилямс предложи
да бъдете придружени от наш служител,
за да се погрижим да няма объркване.
Това е г-н Уейклинг.
Отлично.
Да, отлично. Ще се погрижа да няма объркване.
Чудесно, синко.
Тогава прескачай от нашата страна.
Така е. Благодаря, г-н Сингх. Последвайте ме, дами.
Позволете ние да водим, г-н Уейклинг.
Може би познаваме сградата по-добре от вас.
Простете.
За жалост, днес трябва да си тръгна по-рано.
В 15:20 ч.
Господин Мидълтън, може би ще ме заместите?
Разбира се, г-н Уилямс.
Ще се погрижа работата да върви гладко.
Благодаря, г-н Мидълтън.
Истина ли е, че ни напускате, г-це Харис?
Още не е сигурно, г-н Уилямс.
Бях на събеседване и мисля, че мина добре.
В "Лайънс Корнър Хаус".
Ще станете една от онези...
Как се казват? Келнерки? Домакини?
Престилката ще ви отива много.
Мястото е за помощник-управител.
След изпитателния срок.
Не се правех на интересен, г-це Харис.
Правят великолепна пандишпанова торта.
Поне в ресторанта на ул. "Ковънтри".
Добра идея, сър.
За г-н Уейклинг.
Имаме нужда от игрална площадка. Няма къде да играят децата.
Там е клоака. Няма друга дума.
Плъхове колкото котки. И къщите ни са точно до този парцел.
Какво става?
Ще трябва да свикнеш с това.
ПАРКОВЕ
Значи по стълбище К? - Да, точно така.
По този коридор? - Да.
Много благодаря. - За нищо.
Добро утро.
Насам дами. Моля.
Хайде.
От отдел Паркове настояват...
Много хубаво, но вече сме го обсъждали.
Първо трябва да се източи водата.
Вече ви го обясних.
Трябва да го погледнат в отдел Чистота.
Приятен ден.
Детска площадка?
Това не е за нас, а за отдел Обществени услуги.
Там ще ви помогнат. - Обществени услуги?
Той работи там.
В Обществени услуги? - Да.
Днес ми е първи ден.
Защо сте довели тези дами тук?
Извинявайте.
Имате отличен проект и ви желая успех.
Отнесете това в отдела си незабавно.
Тези дами заслужават повече.
Приятен ден.
Господин Уейклинг, какво да направя за вас?
Петицията на дамите, сър.
Господин Харви от отдел Чистота настоява, че е от нашата компетентност.
Господин Харви греши.
Но може да остане тук. Не пречи на никого.
Благодаря, г-н Уейклинг.
В ПРОСЛАВА НА БОГ И В ПАМЕТ НА СЛУЖИТЕЛИТЕ
НА ЛОНДОНСКАТА ОБЩИНА,
ДАЛИ ЖИВОТА СИ ЗА СВОБОДАТА НА ИМПЕРИЯТА
И НЕЗАВИСИМОСТТА НА ТОЗИ ГРАД
На кой град се спряхте?
Борнемът. За десет дни от понеделник.
Прекрасно. Сигурно го чакате с нетърпение.
В къщата за гости, където сме отсядали.
Домакинята предлага чудесна вечеря.
Следващият пациент, моля.
Да, докторе.
Господин Уилямс, докторът ще ви приеме.
Благодаря.
Предпочитам плажа в Борнемът.
Камъчетата са толкова неудобни.
Напълно съм съгласна.
Господин Уилямс.
Моля, седнете.
Благодаря.
Резултатите излязоха.
Боя се, че този път са окончателни.
Това никога не е лесно.
Съвсем не.
Казах: "Щом това искаш, знам къде да го намериш".
Много коварно от твоя страна.
Добър вечер, г-це Фрай. - Добър вечер.
Престани.
Още ни гледа. - Как е възможно?
Да няма очи на тила?
Уверявам те, има.
Ако баща ти е вкъщи, моментът е подходящ да поговорите.
Не е подходящ.
В някакъв момент ще трябва да задвижиш нещата.
Не и тази вечер. Не съм готов.
Пък и той не се е прибрал.
Това не е вечерта му за кино.
Ехо? Татко?
Във вторник не отиде на кино, отишъл е сега.
Не можеш да отлагаш вечно.
Няма да остана в тази задушаваща къща за Коледа.
Коледа? Кой може да купи къща и да се изнесе толкова бързо?
Пък и парите са си негови.
Майка ти остави парите за всички ни.
Защо ги стиска? Нужни са ни.
Трябва да говориш с него. Сериозна съм!
Татко! Какво правиш?
Стресна ни! Мислехме, че си на кино.
Добре ли си? - Да.
Седях тук и размишлявах.
После вие влязохте.
Ще седнете ли при мен?
Ами... - Не. Ще ставаме рано.
Трябва да се приготвя за лягане. Ти също, скъпи. Лека нощ.
По-добре да тръгвам.
Чу какво каза шефката. - Да.
Хайде. Мама ни изпревари.
Браво, момче.
Браво.
Сериозен съм.
Мъж като теб се нуждае от съпруга.
Момчето ти ще свикне с мисълта.
Децата свикват с всичко.
Татко?
Татко.
Татко?
Майкъл?
Ще заключиш ли?
Няма да слизаме повече.
Татко?
Татко, там ли си?
Да.
Лека нощ.
Надявам се, че не е разстроен. - Разбира се, че е разстроен.
Хайде да не вдигаме шум. - Как е възможно?
Той никога не закъснява. Нещо се е случило.
Снаха му каза, че е излязъл, както обикновено.
Трябва ли да съобщим в полицията?
Господин Уилямс не е дете.
Какво я е грижа полицията, че закъснява за работа с няколко часа?
"Закъснява с няколко часа."
Кой би си помислил?
Вчера си тръгна рано. Днес закъснява.
Може би е решил, че му е дошло до гуша.
Ще зареже всичко.
Не ми харесва този намек, г-н Харт.
Смятам го за проява на лош вкус.
Жалко, че го няма точно днес.
Защо, г-це Харис?
Защото от "Лайънс Корнър Хаус" поискаха препоръки.
Трябва да... - Ако имате нужда от препоръка,
с радост ще заместя г-н Уилямс.
Той просто закъснява, нищо повече.
Няма нужда да... - Така е.
Благодаря, г-н Мидълтън,
но предпочитам да изчакам г-н Уилямс.
Как е възможно в курортното ни градче,
където се тълпят хора, страдащи от безсъние,
човек да не може да си купи приспивателно?
Не започвайте, г-н Съдърланд.
Ако спяхте толкова малко, колкото твърдите,
не виждам как мозъкът ви щеше да ражда
тези нелепи фрази.
Да не говорим за...
Да ги наречем "развлечения".
Помислете за най-новата ми велика творба.
"Шокиращи чорапи".
Сигурно бихте я определили като вулгарна и банална.
Знаете много добре, г-н Съдърланд, че не съм я гледала.
Точно така!
Драматичната визия на най-верния ви клиент,
а вие я отричате, отвръщате се, изчервена.
Щеше ли да е така в Париж?
Когато цялото семейство ми обърна гръб с апломб,
там прекарах младостта си в безчинства.
Нощите, виното, жените,
кабаретата, Мулен Руж...
Кой знае? Ако бяхте французойка,
може би щяхте да вдигате високо тези прекрасни крака
за удоволствие на изисканата публика.
Сериозно, г-н Съдърланд.
Това малко градче, г-жо Блейк, колкото и да е английско,
е обект на големите ми амбиции.
Борнемът и Богнър Риджис отдавна са изгубена кауза.
Но тук се прокрадва надежда.
Бих могъл да го постигна.
Бих могъл да постигна дори повече за този град,
ако само можех да се наспя.
Извинете.
Не исках да ви прекъсвам.
Не ни прекъсвате.
Каня ви да се присъедините към разговора.
Много мило.
Но се питах дали бих могъл да поговоря насаме с господина.
Разбирам. Е, оставям ви.
И това доживях.
Това значи ли, че ме каните на масата си?
Ако обичате.
Извинете. Дочух какво казахте и...
Да.
Ако искате,
може да ги вземете.
Много мило, старче. Точно от това се нуждаех.
И...
...тези.
Това са много хапчета.
Благодарен съм. Ще се възползвам.
Обмислях го.
Но не съм способен на такова нещо.
Ще бъде неудобство за хазяйката ви.
Странно. Точно това си помислих.
Не е каквото си мислите.
Всъщност е банална история.
Лекарите ми дават шест месеца.
Най-много осем или девет.
Съжалявам.
Странно.
Вие сте първият човек, на когото казах.
Току-що дойдох тук.
Вземете хапчетата, нямам нужда от тях.
Шест месеца. Девет.
Не е много, но все е нещо.
Имате време да сложите делата си в ред и да си поживеете малко.
Изтеглих пари в брой. Почти половината ми спестявания.
Недейте така, старче.
Трябва да внимавате повече.
Ето какъв е проблемът.
Изтеглих тези пари и дойдох тук,
за да се забавлявам, да си поживея малко, както казахте.
Но осъзнах,
че не знам как.
...започва с "у", но се произнася "в".
След войната го променили по очевидни причини.
РАЗВЛЕЧЕНИЯ
ОБМЯНА НА ВАЛУТА
Да!
Добре се справяш!
...искам да я видя гола.
Хей, ти! - Перес е в ролята на Кордилия.
Трябваше да бъде строг.
Не, не, не.
Когато такова момиче ти открадне шапката, винаги е по-евтино да си купиш нова.
По дяволите старото! Това е нов етап от живота.
Виждаш ли тази шапка? Не е лоша. Може да се получи.
Представяш ли си нещо такова?
Според мен е хубава. Ще говоря с него.
Мисля, че на подходяща цена...
Нямаме банани.
Нямаме банани днес.
На мен се пада задължението да продължа рода като драматург.
Хати, това е приятелят ми г-н Родни Уилямс от Ешър, Съри.
Човекът пред теб е тежко болен.
Тогава защо пие?
Защо наистина?
Решил е да се вкопчи в живота, колкото и малко да му остава.
Това е достойно за възхищение.
Не му ли се възхищаваш?
Ако е болен, не е полезно за него.
Не разбираш.
Този човек до вчера е водил празно съществуване,
а сега сграбчи живота.
Виж. Дори има нова шапка.
Добре, хайде.
Какво друго знаем? Кой иска да пее?
Да. Аз.
Аз знам една песен.
Какво ще ни предложите?
Имам...
Имам шотландска кръв по майчина линия.
Май имате и шотландско уиски в кръвта.
Така е, малко съм пийнал, но бих искал да изпея песента.
Знаете ли "Офиката"? Чували ли сте тази песен?
"Офиката". Стара шотландска песен, нали?
Да, имам шотландска кръв. Покойната ми жена също имаше.
Беше...
Офика, офика,
винаги ще ми бъдеш любима.
С теб ме свързват много спомени
от безгрижното детство.
Ти първа се разлистваше напролет.
Цветът ти бе гордостта на лятото.
Нямаше по-красиво дърво
по цялата земя.
На стеблото ти имаше много имена,
които сега едва се разчитат.
Но са издълбани в сърцето ми
и никога няма да бъдат забравени.
Сядахме под твоята сянка.
Децата тичаха наоколо.
Беряха червените ти плодове
и нижеха герданчета.
Майка ми, още я виждам.
Моята...
Съжалявам.
Ела, старче. Ще ти покажа едно друго място.
Господин Уилямс?
Наистина сте вие.
Помислих, че съм се припознала. Заради новата шапка.
Да. Изгубих старата.
Хубава е. Питам се как ще я възприемат в службата.
Да. И аз се питам.
Как мислите, г-це Харис? Новата ми шапка ще предизвика ли фурор?
Самият Ной не може да предизвика фурор сред онези момчета.
Вече не се налага да се тревожа за това, защото имам нова работа.
Нима? - Затова се радвам да ви видя.
Не само затова, разбира се.
Радвам се, че сте жив и здрав.
Когато не дойдохте вчера и завчера...
Да, потънах в земята.
Но имах други...
Няма значение.
Разкажете за новата работа, г-це Харис.
Вие знаете за нея.
В "Лайънс Корнър Хаус".
Ресторантът зад ъгъла.
Ще бъда помощник-управител.
След като премина през обучението.
Много се вълнувам. Извинете.
Не. - Не исках да кажа...
Не се тревожете. Общината не е за всеки.
Радвам се, че ви видях, г-н Уилямс. Ще бъда откровена.
Дадоха ми работата, но зависи от препоръката ви.
А вас ви нямаше и... - Разбирам защо това е било проблем.
Смятах да обядвам във "Фортнъм".
Ако ме придружите, ще ви напиша препоръка на обяд.
Наистина ли? - Защо не?
Ще компенсирам за неудобството, което причиних.
"Фортнъм"?
Господин Уилямс,
като ви гледам така, надвесен над хартия,
изведнъж си спомних, че сте същият човек.
Онзи, който ръководеше отдела от сутрин до вечер
през последните 16 месеца от живота ми.
Сега осъзнавам, че изобщо не сте такъв.
Вие сте много повече от това.
"Фортнъм", нова шапка...
Няма да ви дам по-добра препоръка,
защото казвате тези неща.
Не ви се подмазвам, г-н Уилямс.
Само казвам, че не съм ви преценила правилно.
Ако обещаете,
но наистина обещаете да не се ядосвате,
ще ви кажа какъв прякор ви измислих.
Обещавам. - Наистина не трябва да се сърдите.
Имам прякори за всички.
Знам ги само аз и братовчедка ми Розмари, която ми е съквартирантка.
Разбирам. - Господин Расбриджър
го наричам Надвисналия.
Защото държи химикала над страницата,
сякаш ще започне да работи, но никога не работи.
А г-н Харт
наричам Объркания комин.
Защото вечно пуши и винаги е озадачен.
Виждали ли сте веждите му?
"Господин Расбриджър, на бюрото ми."
Напълно заблуден. - Много добре.
Сега ще ви кажа прякор, а вие ще отгатнете чий е.
На четвъртия етаж.
Юлий Цезар.
Юлий Цезар?
Трябва да е г-н Браун от Деловодството.
Правилно!
Да ви донеса ли още нещо? Десерт?
За мен не, но може би за младата дама.
Да.
Винаги съм искала от онези сладоледени мелби.
Славата на Никърбокър?
Да. С плодове и ядки отгоре.
Разбира се. - Много благодаря.
Сигурен ли сте?
Разбира се.
Но вие не стигнахте до основното, г-це Харис.
Щяхте да ми кажете прякора ми.
О, не. Просто глупав прякор.
Няма да го кажа.
Не, не. Стигнахте дотук. Трябва да го знам.
Добре. Обещахте да не се сърдите.
Господин Зомби.
Какво?
Благодаря.
Господин Зомби.
Гледах един филм с онази актриса. Как се казваше?
Зомбитата са като мумии,
но могат да ходят и да вършат разни неща.
Мъртви са, но не съвсем.
Господин Зомби.
Виж ти.
Съжалявам, г-н Уилямс. Злобно от моя страна.
Не се разстройвайте, г-це Харис.
Господин Зомби. Много добре.
Подхожда ми. Харесва ми. Господин Зомби.
Като мумия, но може да се движи.
Славата на Никърбокър, г-це. - Благодаря.
Трябва да хвана влака в 16:56 ч.
Иначе рискувам да пътувам с колегите ни.
Би било неловко.
Питам се. Много лошо ли се държим?
Вече няма нужда да се тревожите.
Мислете за "Лайънс Корнър Хаус".
Да. Но аз питах за вас.
Не се тревожете за мен.
Беше чудесен следобед.
За мен също.
Довиждане, г-це Харис.
Довиждане, г-н Уилямс.
Сигурно ще се появи в понеделник.
Доста непрофесионално, нали?
Дори да напуска.
Знаем, че отива в "Лайънс Корнър Хаус".
Господин Мидълтън, като началник,
не можете ли да проверите?
Това би било неетично, г-н Расбриджър.
Дори ако залогът е нещо повече от любопитство?
Вижте, аз наистина...
Надявам се г-н Уилямс да се върне. Той може би...
...ще въведе обичайния ред.
Видях го с много млада жена.
Бог знае какво ще си помислят и как ще се отрази на теб.
Все пак живеете под един покрив.
Затова исках да ти кажа.
Приятна вечер.
Тази жена е дразнител.
Сплетница от класа.
Най-много обича да...
Наистина ли очакваш да повярвам, че моят...
Трябва да говориш с него, щом хората го одумват.
Има нещо, което искам да споделя с вас двамата.
Темата е малко неприятна,
но...
Вероятно трябва да...
Възмутително.
На неговата възраст.
И това момиче. Още не е жена.
Със сигурност не е дама. - Всичко пасва.
Обажданията от офиса, спестяванията.
Трябва да говориш с него. Отдавна трябваше.
За всичко. - Ще говоря с него.
С удоволствие.
Има нещо, за което трябва да поговорим.
Аз...
Ето те, татко.
Мирише вкусно.
Надявам се да ти хареса.
Алф Джордан е изкълчил глезен по време на почивка.
Няма да е готов за началото на сезона.
Колко неприятно.
Наистина много досадно.
Скъпи, не е моментът да четеш.
Извинявай.
Готови ли сме? - Разбира се.
Повече от това няма накъде.
Овчарски пай.
Да, с качествена кайма.
Да сервирам ли?
Не.
Колко хубаво.
Благодаря, скъпа.
Имаше време, когато каквото и да правиш в Лондон,
си оставаше в Лондон.
Но днес половината улица работи в Лондон.
Така е.
Половината улица.
ЮЛИ 1953 ГОДИНА
АВГУСТ 1953 ГОДИНА
Госпожице.
Госпожице?
Това руло с наденица е студено.
Съжалявам.
Госпожице? - Една минута, сър.
Нова сте, нали? Още не сте се приспособили.
Да ви донеса ли още нещо? Може би малко чай?
Ще си помисля.
Извинете. - Госпожице?
Побързайте. Става натоварено.
Да, г-н Адамс.
Господин Уилямс.
Отново в работно време, разочаровате ме.
Аз съм разочарован да видя, че след три седмици
още работите като сервитьорка.
Не ви ли наеха като помощник-управител?
Да. Когато му дойде времето, ще ме повишат.
Бих могъл да говоря с началника ви.
Не е необходимо, благодаря.
Защо не се върнахте в службата? Казахте, че ще го направите.
Да. Точно си мислех за това.
Не съм забогатял, нито открих друг начин да запълвам времето си.
Много е натоварено, съжалявам.
Разбира се. Вървете. Но...
Питах се кога свършва смяната ви.
Защо ме питате за това?
Защо ли?
Защото дават "Бях военна съпруга" в кината.
Питах се дали искате да го гледаме.
Няма да насърчавам повече това поведение.
Трябва да се върнете в службата. Какво ще си помислят?
Да, но днес...
...ми е ден за кино.
Просто си търся компания.
Ами...
Кари Грант, г-це Харис.
Чух, че сте очарована от него.
Проблеми с жените?
Само проблеми, сержант.
Имате ли деца?
Да ме вземат мътните.
Знаете ли ужасното чувство преди закуска?
Не, капитане. - Имате късмет, сержант.
Време е да се прибирам. Братовчедка ми ще се тревожи.
Разбира се. Но погледнете.
Изглежда лесно, но ви уверявам, че не е.
Вижте.
Трудно е. - Наистина трябва да вървя.
Разбира се.
Но преди да тръгнете, възразявате ли да опитате?
Имам чувството, че ви бива в това. Зайчето.
Искаме зайчето. - Само веднъж. После си тръгвам.
Не е толкова лесно, колкото...
Виж ти!
Браво, г-це Харис! Знаех си, че ще успеете.
Сега си тръгвам.
Разбира се.
Ще ви изпратя до спирката.
Браво, г-це Харис.
Госпожице Харис.
Какво има, г-н Уилямс? - Питах се
дали
ще ме придружите за едно питие.
Само няколко минути.
Защото аз...
Не съм...
Не съм готов да се прибера все още.
Това не е редно, г-н Уилямс.
Знам, че е невинно и нищо не намеквам,
но вие сте много по-стар от мен.
Някои хора може да си помислят,
че сте увлечен.
Увлечен?
Може да се каже,
че донякъде е така.
Но не както биха си помислили хората.
Осъзнах колко се промени всичко, откакто пристигнахте.
Признавам, че на моменти се тревожех, че отношението ви е малко...
...неподходящо.
Но започнах да ви ценя.
Не само заради младостта ви.
Имате едно рядко качество.
Жажда за живот.
Внасяте веселие и радост навсякъде,
дори в службата при нас.
Аз съм най-обикновен човек. Като всички останали.
Нямам специални качества.
Вярно е, че се старая да бъда весела...
Госпожице Харис, питах се дали може да ви се доверя.
Има нещо, което не съм казвал на никого.
Дори на сина си.
Доста е...
...неприятно, но истината е...
Истината е, че не ми остава много време.
Имам рак. Тук.
Когато чух новината, аз...
Вгледах се в себе си.
Същия ден ви видях на Пикадили
и си помислих: "Виж я само.
Погледни госпожица Харис.
Само да можех да бъда толкова жив поне за един ден".
Предполагам,
че се надявах да ми покажете
или да ме научите да бъда като вас.
Господин Уилямс, синът ви...
Защо не сте му казали?
Ами...
Ценя високо Майкъл.
Но сега той...
Сега има свой живот, свои проблеми
и така трябва да бъде.
Но вие сте права. Държа се като стар глупак.
Какъв беше прякорът ми?
Господин Зомби.
Да. Господин Зомби.
Не съм бил винаги такъв.
На вашата възраст, всъщност още когато бях ей толкова висок,
исках единствено
да бъда джентълмен.
Нищо помпозно. Съвсем обикновен джентълмен.
Виждах ги сутрин
да чакат на гарата, когато ходех там с майка си.
С костюми и шапки, чакаха на перона влака за Лондон.
Такъв джентълмен исках да бъда.
Такъв...
Такъв копнеех да стана един ден.
Как се случи?
Било е неусетно. Ден след ден.
Цяло чудо е, че не забелязах
в какво се превръщам.
Тогава ви видях
и си спомних
какво е да си толкова жив.
Питам се дали на връщане сте спирали да гледате как си играят децата.
На улицата или на двора.
Когато майките им ги извикат да се прибират,
те го правят с неохота, често се дърпат.
И така трябва да бъде.
По-добре, отколкото да си от онези деца,
които седят сами в ъгъла и не играят.
Нито щастливи, нито нещастни.
Просто чакат майките да ги извикат.
Започнах да се боя, че ще свърша като тези деца.
А никак не искам да стане така.
Когато дойде времето,
когато ме призове Създателят,
госпожице Харис,
се надявам да можете да ми простите за всичко.
Задържах ви твърде дълго. Трябва да ви изпратя до спирката.
Добре ли сте, г-н Уилямс?
Повече от добре. Но трябва да бързаме. Братовчедка ви ще се тревожи.
Добро утро, г-н Сингх. Ще дойдете ли с мен?
Добро утро на всички. - Господин Уилямс.
Добре дошъл.
Господин Харт, папката за парцела на ул. "Честър", където избухна бомба.
Онзи, който дамите се опитват
да превърнат в детска площадка. - Мисля, че...
Мисля, че...
Мисля, че е у г-н Расбриджър.
Той я взе от бюрото на г-н Уилямс миналия петък,
когато дамите бяха тук.
Господин Расбриджър? - Така е.
Трябва да е някъде тук.
Значи дамите отново са идвали? В петък?
Да, ето я.
Имаме достатъчно време до обяд. Предлагам да тръгваме.
Да тръгваме? - Ще вземем папката.
Увийте я в нещо, навън вали като из ведро.
Така е, сър, ако позволите, навън е много влажно.
Ще оцелеем, г-н Харт.
Госпожо Джонстън, не са ни запознали официално.
Как сте, г-н Уилямс? Приятно ми е.
Удоволствието е изцяло мое.
Госпожо Джонстън, възразявате ли да удържате крепостта?
Съвсем не, сър. - Благодаря.
Мидълтън, Харт, Расбриджър и Уейклинг, последвайте ме.
Благодаря, г-н Сингх.
Улица "Честър". Ще хванем автобус до "Степни Грийн" и после ще вървим пеша.
Всичко е наред, скъпи.
Беше прекрасна служба. Всички я харесаха.
Моля? - Службата беше прекрасна.
Всички я харесаха. - Да, така е.
Заповядайте. - Благодаря.
Добър ден, сър Джеймс. Много мило, че дойдохте.
Добър ден, г-н Раймън.
Мидълтън, сър.
Работихте с него.
Сигурно е като да изгубиш близък.
Да, сър. Усещането е подобно.
Исках да изкажа съболезнованията си.
Много любезно. - Благодарим, сър Джеймс.
Вижте, господин...
Мидълтън, сър. - Мидълтън.
Може би ще бъдете така добър да дойдете в офиса ми в понеделник.
Трябва да поговорим.
Да решим как е най-добре да процедираме.
Разбира се, сър.
Трябва да отдадем заслуженото за усилията.
Но шумът, който вдигат тези дами...
Мисля, че ще накърним паметта на скъпия ни покоен приятел.
Такова себеотрицание.
Ако беше тук, първи щеше да протестира.
Извинете.
Госпожице Харис.
Господин Уейклинг. - Здравейте.
Видях ви да говорите с дамите.
Много са разстроени. Бяха привързани към него.
Да. Вижте, г-це Харис...
Питах се дали...
Какво се питахте, г-н Уейклинг?
Господин Уейклинг. - Господин Уилямс.
Съжалявам, че го правя тук,
но реших, че е най-добре да ви го дам веднага.
Беше сред вещите на баща ми.
Открояваше се.
Пише "поверително и лично".
Да.
Госпожице Харис.
Не се познаваме официално,
но се питах дали ще говорите с мен насаме.
Насаме? - Да.
Ако не възразявате. - Разбира се.
Извинете.
Съвсем не.
Насам.
Извинявайте, че ви дръпнах настрани. - Няма защо.
Оценявам, че дойдохте.
Благодаря.
Ужасно съжалявам.
Сигурно е огромна загуба.
Така е.
Не са ни представили. - Не.
Знам, че работехте с него.
За кратко.
Маргарет Харис.
Госпожице Харис.
Приятно ми е. - На мен също.
Съжалявам, че не ви се представих по-рано.
Реших, че сте зает.
Всичко е наред.
Наистина ужасно съжалявам.
Сигурно ви е трудно.
Човек се примирява.
Пък и вече съм го преживял веднъж.
О, да.
Госпожице Харис,
искам да ви попитам нещо.
Разбира се.
Има нещо, което не мога...
Баща ми знаеше ли, че е болен?
Че умира?
Не знам какво да кажа.
Защото, ако е знаел,
и е казал на вас...
Разбирате ли накъде бия?
Защо?
Защо не ми е казал?
Ами...
Може би...
Ако ми беше казал,
нямаше да позволя да си отиде така.
В студа.
Да.
Съжалявам.
Благодаря, г-це Харис.
Какво е това?
Нищо.
Ще го прочета някой друг път.
Някой успя ли да поговори с г-жа Смит?
Или с другите дами?
Благородно е, че така държат на паметта му.
Но са убедени,
че г-н Уилямс сам е направил детската площадка.
Отдел Паркове получи незаслужено признание.
Защото са Паркове.
Сър Джеймс също получи признание.
Погрижи се за това.
Сър Джеймс беше решаващ фактор за детската площадка.
Вероятно е така.
Не спирам да мисля...
Не познавах г-н Уилямс като вас,
разбира се, но...
Струва ми се, че той... - Промени се.
Да.
Заради площадката е.
Ще хванем автобуса до "Степни Грийн" и после ще повървим.
Не, не бива... - Настоявам, сър.
Честна дума.
Беше готов да мине през водата от канализацията,
за да стигне до мястото.
Беше като обсебен.
Не се поколеба да досади на всички.
Придружих го в отдел Планиране.
Оставете го тук, ние ще ви го върнем.
Онзи гадняр Талбът беше в отдела.
Надявах се да го погледнете сега,
за да го прехвърлите на нас веднага.
Не мога да го подпечатам просто така.
Не се тревожете, ще го прегледам и ще ви го върна.
Ще почакам тук, докато разгледате молбата.
Щом искате, но може да отнеме време. Тук сме много заети.
Не бързайте, г-н Талбът. Тук ми е много добре.
Господин Харт, вие се връщайте.
Кажете на другите, че са ме задържали.
За неопределено време.
Разбира се, г-н Уилямс.
Каза, че ще чака цял ден, ако трябва.
И го направи.
Много мило, г-н Джоунс.
Знам, че ви товарим допълнително.
Какво е това? Детска площадка?
Да.
Спешно? - Ще ви бъдем благодарни.
Ако вие настоявате, г-н Уилямс. - Благодаря, г-н Джоунс.
Благодаря. - Моля.
Вместо да си тръгне,
той обиколи всички един по един.
Благодаря.
Погледна ги в очите.
Благодаря.
Благодари на всички. - Няма защо.
Благодаря. - Моля. Пак заповядайте.
Оценявам го.
Благодаря. Оценявам го. - За нас е удоволствие.
Всички до един.
След това отдел Паркове направи невъзможното.
Да.
Преди година г-н Уилямс не би направил нещо такова.
Аз станах свидетел на нещо още по-забележително.
Навремето не ви казах, защото...
Е, това ме подразни.
Както виждате, заради изброените причини,
не можем да се захванем с този проект в обозримо бъдеще.
Искрено съжалявам.
Отидохме в офиса на сър Джеймс да настояваме за площадката
и сър Джеймс отхвърли молбата.
Парцелът е в окаяно състояние.
За жалост, имаме по-спешни задачи.
Благодаря ви, че дойдохте при мен.
Обмислят да направят Андерсън главен редактор на "Пънч".
Това не ми харесва. А на вас?
Няма да е редно. Той е обсебен от балета.
Не е съвсем правилно.
Андерсън е запален също
и по детективските романи и конете.
Сър Джеймс,
моля за извинение,
но ви умолявам
да размислите.
Умолявам ви.
Поне не закривайте проекта една седмица.
На кого ще навреди това?
Умоляваше го.
Умоляваше го да размисли.
Просто не прие "не" за отговор.
Получило се е.
Моля? - Получило се е.
Няма друго обяснение. Председателят размисли.
Да.
Вероятно е така.
Тези дами имат право.
Но всички се трудихме за успеха на проекта.
Да, но...
...старецът без съмнение даде всичко от себе си.
Дали е знаел, че не му остава много?
Да знаеш подобно нещо може да те мотивира.
Не е знаел. Синът му беше категоричен.
Сигурен съм, че е така.
Мисля, че е знаел.
Дами.
Не бива да се обезкуражаваме.
Ще намерим начин.
Уверявам ви.
Не знам как сдържахте нервите си, сър.
Нямам време за нерви, г-жо Смит.
Имаше нещо в начина, по който го каза.
Дами.
Може би всички бихме постъпили по този начин.
Бихме работили с двойно усърдие в такава ситуация.
Бихме ли?
Това е естествена реакция.
Не знам дали...
Не мисля, че всеки,
дори някой от нас,
би откликнал по начина, по който го направи г-н Уилямс.
Съгласен съм.
Ако е знаел,
много умело го е скрил от всички.
Все едно е...
Да.
Прав сте.
Той ни послужи за пример.
Чуйте ме.
Предлагам да положим клетва днес.
Да се закълнем, че ще следваме примера му.
Ще научим урока, който ни даде.
Да се закълнем
никога повече да не бягаме от отговорностите си.
Никога повече да не замитаме нещата под килима.
Или да ги препращаме горе.
Господин Уилямс ни показа,
че ако...
Ако вложим труд и усърдие, можем да постигнем повече.
Точно така. - Искам да кажа нещо.
Докато ръководя Обществени услуги,
ще останем верни на паметта на г-н Уилямс.
Ще вършим работа.
И още как! - Браво!
Бъдете кратка, моля, очаквам племенникът ми да се обади.
Разбира се.
Здравей, Питър.
Тихо.
Да, г-н Сингх?
Отдел Образование настоява, че това е за нас.
Какво е това?
Спор относно сглобяемите конструкции
за училище "Сейнт Мери" в Шордич.
А, това ли?
Господин Харт, ще погледнете ли случая на "Сейнт Мери"?
Това е работа на отдел Образование. Все пак е училище.
Да, но от отдел Образование настояват.
Е...
Ще го оставим тук засега.
Няма да навреди.
Пощата, моля.
Господин Мидълтън.
Да, г-н Уейклинг?
Искам го в три екземпляра, г-жо Джонстън.
Това е всичко. Благодаря, г-н Сингх.
ДО Г-Н УЕЙКЛИНГ ПОВЕРИТЕЛНО И ЛИЧНО
Питам се, г-н Уейклинг,
дали бих могъл да засегна някои по-лични въпроси.
Не искам да омаловажавам площадката,
но истината е, че тя е
нещо дребно.
И не след дълго
ще я споходи съдбата на дребните неща.
Ще бъде занемарена
или ще отстъпи на по-грандиозен проект.
Ще го кажа с прости думи.
Не бива да вярваме, че сме издигнали вечен паметник.
Ако дойде ден, когато вече не ви е ясно
за какво се трудите всеки ден,
ако скуката и рутината
заплашват да ви доведат до състоянието,
в което останах аз дълги години,
ви съветвам да си спомните нашата малка площадка
и скромното удовлетворение, което изпитахте при построяването й.
Добър вечер, сър.
Добър вечер.
Наред ли е всичко?
Да, просто исках да видя площадката още веднъж.
Изиграх...
...малка роля за създаването й.
Работя в общината.
Наистина ли?
Значи местните хора ви дължат благодарност.
Не направих кой знае какво.
Човекът, който се пребори...
Той почина тази зима.
Господин Уилямс.
Да.
Тук всички ще го помнят
с обич и уважение.
Не съм имал честта лично да се запозная с г-н Уилямс,
той винаги беше много зает.
Но ако сте били приятели,
няма да възразите, ако ви разкажа нещо.
Сержантът твърди, че е глупаво, но...
Запечатало се е в ума ми.
Моля.
Винаги ще ми бъдеш любима.
С теб ме свързват много спомени
от безгрижното детство.
Ти първа се разлистваше напролет.
Цветът ти бе гордостта на лятото.
Нямаше по-красиво дърво
по цялата земя.
Сядахме под твоята сянка.
Децата тичаха наоколо.
Беряха червените ти плодове
и нижеха герданчета.
Майка ми, още я виждам.
Тя ни се усмихваше щастливо,
докато Джийни беше в скута й,
а Джейми - на коляното й.
Трябваше да го убедя за негово добро.
Казах му да не стои на студа.
Но той изглеждаше толкова...
Толкова щастлив.
Реших, че ще е жалко
да го прекъсна.
Мислех, че ще слезе от люлката и ще си отиде у дома.
Господин Уилямс имаше...
Той имаше нелечимо заболяване.
Постъпили сте правилно,
като сте му подарили този момент.
И вярвам, че сте прав.
Бил е щастлив, когато сте го видели.
Може би по-щастлив, отколкото е бил през целия си живот.
Не се обвинявайте, г-н полицай.
Лека нощ. - Лека нощ, сър.
Превод на субтитрите: Антония Халачева