Dobré ráno.
-Dobré. -Dobré ráno.
-Dobré. -Tak jsem tady. Připraven do bitvy.
Představím vás.
Pan Peter Wakeling, náš nový kolega.
-Pane Wakelingu, pan Hart. -Těší mě.
-A pan Rusbridger.
-Těší mě. -Těší mě.
Jste dychtivě očekáván. Dva měsíce jsme pod stav.
Doufám, že budu přínosem. Může to ale trvat týden nebo dva.
To nic, příteli.
Takhle ráno je to pravidlo.
Žádná zábava ani smích. Spíš jako v kostele.
Ano, rozumím.
První den je vždycky stresující.
-Ano. -Dostanete se do toho.
Tihle chlapíci
se zlepší, až se proberou.
Nás se nemusíte bát, pane Wakelingu. Jsme vaši přátelé.
Budete si muset naklonit starouše.
Myslíte pana Williamse?
Na pohovoru vypadal slušně.
Možná trochu chladně.
Pravda je, že jsem ho moc neviděl.
Teď dostanete další šanci.
Blíží se jeho stanice.
Pozor na dveře!
Přijde sem?
Ne. S námi nikdy necestuje.
VLAKY NA MĚSTSKÉ LINKY A DO WATERLOO EAST
-Dobré ráno. -Dobré ráno, pane Williamsi.
Pojďte, pane Wakelingu.
Dobré ráno, sire Jamesi.
Pane Rusbridgere, proč se nám vrátil tenhle D19?
Pan Wright z plánování měl za to, že tomu chybí
potvrzení o úhradě.
Potvrzení o úhradě lze vystavit až po schválení D19.
Ano, to jsem panu Wrightovi říkal,
ale nechtěl to.
Tak si to necháme zatím tady.
To ničemu neuškodí.
Máte velké štěstí, pane Wakelingu.
Získal jste jeden z nejvyšších stohů.
Díky panu Woodwardovi, vašemu předchůdci.
Pokud nemáte moc vysoký stoh
nebo nedej bože pracujete tak rychle, že žádný nemáte,
budou vás podezřívat, že nemáte nic důležitého na práci.
Chápu.
Základní pravidlo, pane Wakelingu. Stoh musí být vysoký.
Dámy z Chester Street, pane.
Prosím, uveďte je, pane Singhu.
Pane Middletone, jste na řadě, pokud vám to nevadí.
Jistě, pane Williamsi.
Pane Wakelingu, pomůžete panu Middletonovi s dámami?
Jistě, pane.
Dámy.
Jak se dnes máme?
Celý včerejšek jsme strávily jinde v této budově.
Odbor zeleně, plánování,
pak odpadní vody.
Včera před zavřením nám
ten pán řekl, že to máme přinést vám.
Promluvím s panem Williamsem.
Malý moment.
Veřejné práce, přejete si?
Jste tu nový, že?
Ano. Vlastně první den.
Užijte si to, mladíku.
-Tady budete mít spoustu zábavy. -Elizo.
Jen si povídám s mladým pánem.
Váš dopis a vaše žádost jsou formulovány velmi dobře.
To už samozřejmě známe z dřívějška.
Nicméně s tím musíte nejprve na odbor městské zeleně
ve třetím patře.
Tam jsme byly včera, pane.
Dokonce nám k sezení nabídli lavičku.
Tak dlouho jsme tam byly.
-Elizo. -Omlouvám se.
A nepřejeme vám žádné další nepříjemnosti.
Pan Williams proto navrhl,
aby vás doprovodil náš kolega
a nedošlo k dalším zmatkům.
Tohle je pan Wakeling.
Výtečně.
Výtečně. Ano, postarám se, aby veškeré zmatky...
To je skvělé, mladíku.
Tak přeběhněte sem na naši stranu.
Ano. Děkuji, pane Singhu. Dámy, pojďte prosím za mnou.
Povedu vás, pane Wakelingu.
S touto budovou jsme možná obeznámeny lépe než vy.
Promiňte.
Bohužel budu muset odejít dřív.
Dvacet minut po třetí.
Pane Middletone, mohl byste mě v mé nepřítomnosti zastoupit?
Ano, jistě, pane Williamsi.
Dohlédnu, aby vše bylo v pořádku.
Děkuji, pane Middletone.
Je pravda, že nás opouštíte, slečno Harrisová?
Ještě nevím, pane Williamsi.
Měla jsem pohovor a proběhl snad dobře.
V Lyons Corner House.
Takže budete jedna z těch...
Jak se jim říká? Skippy? Nippy?
Ta zástěra vám bude slušet.
Je to místo zástupkyně vedoucího, pane Harte.
Tedy až se zapracuji.
Nechtěl jsem být drzý, slečno Harrisová.
Dělají vynikající bábovku.
Alespoň na Coventry Street.
Dobrý nápad, pane.
Myslím pana Wakelinga.
Dětské hřiště velmi potřebujeme, drahá. Nemají si kde hrát.
Žumpa. Jinak se to říct nedá.
Takhle velké krysy. A naše domy stojí přímo u ní.
Co to proboha je?
Na to si musíte zvyknout.
ZELEŇ
-Říkala jste, že je to schodiště K? -Ano, schodiště K.
-Dobře. Tahle chodba? -Ano.
-Moc vám děkuji. -Není zač.
Hezké ráno.
Tudy, dámy. Prosím.
Pojďte.
Zeleň trvá na tom...
To je hezké, ale už jsme to probírali.
Nejdřív je třeba to odvodnit.
Už jsem vám to vysvětlil.
Musí to řešit odpadní vody.
Hezký den, dámy.
Dětské hřiště?
Takže to není pro nás, ale veřejné práce vám
-jistě pomohou. -Veřejné práce?
Tam pracuje on.
-Vy jste z veřejných prací? -Ano.
První den.
Proč jste přivedl ty milé dámy sem?
Omlouvám se.
Váš návrh je výtečný a přeji vám úspěch.
Ihned to odneste do své kanceláře.
Tyhle dámy si zaslouží víc.
Přeji hezký den.
Pane Wakelingu, co pro vás mohu udělat?
Žádost těch dam, pane.
Pan Harvey z odpadních vod tvrdí, že je to pro nás.
Pan Harvey se mýlí.
Ale můžeme to nechat tady. To ničemu neuškodí.
Děkuji, pane Wakelingu.
KE SLÁVĚ BOŽÍ A PAMÁTCE ČLENŮ A ZAMĚSTNANCŮ
LONDÝNSKÉ OKRESNÍ RADY,
KTEŘÍ POLOŽILI SVÉ ŽIVOTY ZA SVOBODU IMPÉRIA
A SVOBODU MĚSTA
Kam jste se nakonec rozhodli?
Do Bournemouthu. Od pondělka na deset dní.
Nádhera. Určitě se těšíte.
V tom penzionu jsme byli předloni.
Ta dáma tam dělá výborné večeře.
Dalšího pacienta.
Ano, pane doktore.
Pane Williamsi? Pan doktor vás očekává.
Děkuji.
Pláž v Bournemouthu mám mnohem radši.
Oblázková pláž je tak nepohodlná.
Naprosto souhlasím.
Pane Williamsi.
Prosím, posaďte se.
Děkuji.
Přišly výsledky.
Obávám se, že tentokrát jsou celkem přesvědčivé.
Tohle je vždy těžké.
Jistě.
Řekl jsem: „Jestli to chceš, tak vím, kde to sehnat.“
To je od tebe velmi podlé.
-Dobrý večer, slečno Fryová. -Dobrý večer.
Přestaň.
-Pořád nás sleduje. -Jak by mohla?
Nemá oči vzadu.
Ujišťuju tě, že má.
Pokud je tvůj otec doma, musíš s ním o tom promluvit.
Teď se to nehodí.
Někdy s tím budeš muset začít.
Ale ne dnes. Vážně se na to necítím.
Navíc není doma.
Ale dnes nemá kino.
Haló? Tati?
V úterý kino zmeškal, tak šel dnes.
Jak jsem řekla, nemůžeš to odkládat donekonečna.
Nehodlám být v tomhle zatuchlém domě až do Vánoc.
Prosím? Tak rychle nelze koupit dům a přestěhovat se.
A jsou to jeho peníze. Nemůžeme...
Tvá matka chtěla ty peníze pro nás všechny.
Proč na nich sedí? My je potřebujeme.
Musíte s ním vážně promluvit. Mikeu!
Otče. Co se děje?
Tati, tys nás vylekal. Myslel jsem, že jsi v kině.
-Tati, jsi v pořádku? -Ano.
Jen jsem tu seděl a přemýšlel o věcech.
A pak jste přišli vy dva.
Posadíte se na chvíli?
-Víš... -Ne. Oba brzy vstáváme.
Musím jít do postele. Ty bys měl taky, drahý. Dobrou noc.
No, měl bych jít.
-Slyšel jsi šéfku. -Ano.
No tak. Máma nás tu nechá.
Výborně, váš syn.
Výborně.
Myslím to vážně.
Chlap jako ty potřebuje ženu.
A tvůj syn se s tím smíří.
Mladí si zvyknou na všechno.
Tati?
Tati.
Tati?
Michaele?
Můžeš zamknout?
My už nepůjdeme dolů.
Tati?
Tati, jsi tam?
Ano.
Tak dobrou.
Dobrou noc.
-Doufám, že ho to nerozlobilo. -Samozřejmě že ano, kdybys ne...
-Nebudeme z toho dělat problém. -Jak by jen mohl?
Nikdy nechodí pozdě. Něco se muselo stát.
Podle snachy ráno odešel jako obvykle.
Neměli bychom zavolat policii?
Pan Williams není dítě.
Co zajímá policii, že mešká pár hodin do práce?
„Mešká pár hodin do práce.“
Koho by to napadlo?
Včera odešel brzy. Dnes jde pozdě.
Možná si už řekl, že toho má dost.
Všeho se vzdá.
Tento názor se mi nelíbí, pane Harte.
Vlastně mi přijde dost nevkusný.
Škoda, že si vybral zrovna dnešek.
Proč, slečno Harrisová?
Protože Lyons Corner House si vyžádal mé doporučení.
-Potřebuji, aby pan... -Pokud jde o doporučení,
slečno Harrisová, rád posloužím jako zástupce pana Williamse.
Počkejte. Má jen malé zpoždění.
-Nemusíte hned... -Jistě.
Děkuji, pane Middletone,
ale radši počkám na pana Williamse.
Jak je možné, že se do tohoto našeho letoviska
valí nespavci ze všech koutů země,
ale člověk tu nekoupí prášky na spaní?
Neříkejte, pane Sutherlande.
Pokud jste spal tak málo, jak říkáte,
nechápu, jak váš mozek neustále vymýšlí
takové směšné fráze.
Nemluvě o té vaší...
„Zábavě.“ Můžeme tomu tak říkat?
Zvažte prosím moje poslední velké dílo.
„Šokující punčochy.“
Mám podezření, že jste to označila za obscénní a banální.
Víte dobře, pane Sutherlande, že jsem to neviděla.
Přesně tak.
Dramatická představa vašeho nejvěrnějšího zákazníka,
a vy ho zavrhnete, zčervenáte a odvrátíte se.
Bylo by to tak i v Paříži?
Kde jsem, triumfálně vyděděný celou svou rodinou,
tak slastně prožil své mládí.
Ty noci, víno, ženy,
kabaret, Moulin Rouge.
Kdo ví? Kdybyste se narodila jako Francouzka,
možná byste teď vykopávala své krásné nohy
za uznání náročného publika.
Pane Sutherlande, vážně.
Tohle naše městečko, paní Blakeová, je možná anglické,
ale stále v něj vkládám velké ambice.
Bournemouth, Bognor Regis, ty už jsou mimo dosah.
Ale tady naděje stále přetrvává.
Mohl bych toho všeho dosáhnout.
Tohle všechno, a nejen to pro tohle město, kdybych...
Kdybych tak mohl spát.
Promiňte.
Nechtěl jsem rušit.
Nerušíte, pane.
Naopak se můžete účastnit naší rozpravy.
To je od vás milé.
Ale mohl bych si promluvit v soukromí tady s pánem?
Chápu, ano. Nechám vás o samotě.
To jsou věci.
Pane, mám to brát tak, že mě zvete ke stolu?
Pokud chcete.
Promiňte. Zaslechl jsem vás a říkal jsem si...
Ano.
Pokud chcete...
Vezměte si je.
To je od vás milé, starý pane. Přesně to potřebuju.
A...
Tyhle.
Docela hodně, starý pane.
Jsem vám vděčný. Zbavím vás jich.
Přemýšlel jsem o tom.
Ale na takovou věc já nemám.
Vemte si tu nepříjemnost pro vaši bytnou.
Zvláštní. Přesně na to jsem myslel.
Možná to není tak, jak si myslíte.
Víte, je to docela nudné.
Ale doktoři mi dávají šest měsíců.
Osm nebo devět maximálně.
To je mi líto.
Zvláštní.
Jste první, komu to říkám.
Zrovna jsem sem přišel.
Podívejte, klidně si je vezměte. Už je nepotřebuju.
Šest měsíců. Devět.
Nezdá se to dlouho, ale aspoň něco.
Dost času dát si věci do pořádku a trochu žít, pokud chcete.
Vybral jsem nějaké peníze. Téměř polovinu mých životních úspor.
Hele, starý pane. To by stačilo.
Musíte být opatrnější.
Teď znáte můj problém.
Vybral jsem peníze a přišel sem
se pobavit nebo trochu žít, jak říkáte.
Ale uvědomil jsem si,
že to neumím.
...začínalo to na „W“, ale vyslovovalo se to „V“.
Ale po válce to ze zjevných důvodů změnili.
ZÁBAVA
DROBNÉ
Jo!
Jde ti to dobře.
...to tělo, chci ji nahou!
-Hej! Hej, ty! -Perez hrál Cordelii.
-Pak musel hrát tvrdě. -Hej!
Ne, ne, ne. Ne, ne.
Když ti taková holka ukradne klobouk, je levnější koupit si nový.
Pryč se starým. Nová fáze života!
Vidíš ten klobouk? Není špatný. Ten by šel. Víš, co myslím?
Dokážeš si to představit?
Je dobrý. Promluvím s ním.
Promluvím s ním, protože za správnou cenu...
Ano, nemáme banány
Dnes žádné banány
Takže je na mně, abych řídil rodinnou linii jako dramatik.
Hattie, tohle je můj přítel, pan Rodney Williams z Esheru v Surrey.
Ten muž je těžce nemocný.
Tak proč pije?
Vskutku proč?
Rozhodl se chopit toho mála života, které mu zbývá.
A my ho za to musíme obdivovat.
Obdivuješ ho, Hattie?
Pokud je nemocný, tak mu to neprospívá.
Ty to nechápeš.
Tento muž, který až do včerejška žil v jakési skořápce života,
znovu ožil.
Podívej. Dokonce má nový klobouk.
Dobře, dobře. No tak, no tak.
Co ještě známe? Kdo další?
Jo, já... Ano.
Ano, já mám píseň.
Co nám můžete nabídnout, pane?
Jsem...
Jsem z matčiny strany trochu Skot.
Spíš máš v sobě trochu skotský.
Máte pravdu, trochu ano, ale rád bych vám něco zazpíval.
Jestli znáte „Rowan Tree“. Znáte to?
„Rowan Tree.“ Stará skotská písnička, že?
Jo, mám v sobě trochu Skota. I moje zesnulá žena.
Ona byla...
Jeřábe, jeřábe
Budeš mi navždy drahý
Opředen mnoha pouty
Domova a dětství
Tvé listí bylo na jaře vždy první
Tvé květy byly pýchou léta
Nebyl žádný tak krásný strom
V celém širém kraji
Na tvém krásném kmeni bylo mnoho jmen
Která teď už nevidím
Ale jsou vyryta v mém srdci
Nikdy nebudou zapomenuta
Seděli jsme ve tvém stínu
A kolem pobíhaly děti
Trhaly tvé krásné červené bobule
A navlékaly korále
Má matka, stále ji vidím
Má
Moc se omlouvám.
Pojď, starouši. Ukážu ti jinej podnik.
Pane Williamsi?
Jste to vy.
Chvíli jsem byla zmatená. Vy máte nový klobouk.
Ano. Ten starý jsem ztratil.
Je moc hezký. Co na něj asi řeknou v kanceláři?
Ano. Také jsem zvědavý.
Co myslíte, slečno Harrisová? Budou z mého nového klobouku nadšeni?
Ti by nebyli nadšeni, i kdyby s něčím přišel sám Noe.
Ale jimi se už netrápím, protože mám novou práci.
-Vážně? -Proto vás tak ráda vidím.
Samozřejmě to není jediný důvod.
Jsem moc ráda, že jste v pořádku a pokračujete v práci.
Když jste nepřišel včera a předevčírem...
Ano, byl jsem nedostupný.
Ale, víte, měl jsem jiné...
To je jedno, já...
Povězte mi o své nové práci, slečno Harrisová.
Už o ní víte, pane Williamsi.
Jde o to místo v Lyons Corner House.
Je to hned za rohem.
Zástupkyně vedoucího.
Tedy až se do toho dostanu.
Moc se těším. Promiňte.
-Ne. -Nechtěla jsem...
To nic. Úřad není pro každého.
Ráda vás vidím, pane Williamsi. Budu upřímná.
Tu práci mám, ale je podmíněna doporučením.
-A protože jste byl pryč... -Mohl jsem vám způsobit nepříjemnosti.
Říkal jsem si, že bych si dal lehký oběd ve Fortnum’s.
Kdybyste se přidala, napíšu to doporučení u oběda.
-Vážně? -Proč ne?
Možná vám tím vynahradím ty nepříjemnosti.
Fortnum’s?
Víte, pane Williamsi,
když vás vidím skloněného nad papíry,
najednou poznávám, že jste stejný člověk.
Ten v čele našeho stolu každé ráno a odpoledne
posledních 16 měsíců mého života.
Ale teď vidím, že takový vůbec nejste.
Máte toho v sobě mnohem víc.
Když si vezmu Fortnum’s, váš nový klobouk.
Nedám vám lepší doporučení,
protože tohle říkáte.
Nechci vám lichotit, pane.
Jen jsem vás špatně chápala.
Pane Williamsi,
pokud slíbíte, že se nebudete zlobit,
řeknu vám, jakou pro vás mám tajnou přezdívku.
-Slibuji. -Ale vážně se nesmíte zlobit.
Nejste sám. Mám je pro všechny.
Znám je jen já a sestřenice Rosemary, se kterou bydlím.
-Chápu. -Například pan Rusbridger.
Říkám mu Vznášedlo.
Protože se mu pero vznáší nad stránkou
s úmyslem pracovat, ale vlastně nikdy nepracuje.
A pan Hart.
Říkám mu Popletený komín.
Protože neustále kouří a je neustále popletený.
Viděl jste jeho obočí?
„Pane Rusbridgere, na mém stole.“
-Nemá zdání. -To je velmi dobré.
Teď řeknu přezdívku a vy budete hádat, kdo to je.
Je ve čtvrtém patře.
Julius Caesar.
Julius Caesar. No...
To bude asi pan Brown z účetního.
Správně!
Promiňte. Dáte si ještě něco? Dezert?
Já si nedám. Ale možná tady mladá dáma.
Ano.
Vždycky jsem si chtěla dát zmrzlinový pohár.
Pohár se šlehačkou, slečno?
Ano. S ovocem a oříšky.
-Jistě. -Mockrát děkuji.
Určitě vám to nevadí?
Jistěže ne.
Slečno Harrisová, ještě jste neřekla to hlavní.
Chtěla jste mi říct moji přezdívku.
Ne, je to hloupá přezdívka.
Asi vám ji neřeknu.
Ne, ne. Už jste začala. Musíte mi to říct.
Dobře. Nezapomeňte, jak jste slíbil, že se nebudete zlobit.
Pan Zombie.
Pan co?
Děkuju.
Pan Zombie.
Viděla jsem o tom film s jednou herečkou.
Zombie jsou něco jako egyptské mumie,
ale dokážou chodit a dělat různé věci.
Jsou jakoby mrtvé, ale nejsou.
Pan Zombie.
No, pane jo.
Omlouvám se, pane Williamsi. To je ode mě zlé.
Nebuďte smutná, slečno Harrisová.
Pan Zombie. To je docela dobré.
Vlastně to sedí. Líbí se mi to. Pan Zombie.
Egyptská mumie, jenže já se dokážu pohybovat.
-Váš pohár, slečno. -Moc vám děkuji.
Rád bych stihl vlak v 16.56.
Jinak se ocitnu ve stejném vlaku jako naši kolegové.
To by bylo nepříjemné.
Říkám si, jestli jsme nebyli moc zlí.
S tím už si nemusíte dělat starosti, slečno Harrisová.
Vy už myslete jen na Lyons Corner House.
To budu. Myslela jsem na vás.
O mě se nebojte.
Měl jsem báječné odpoledne.
Já taky.
Slečno Harrisová, sbohem.
Sbohem, pane Williamsi.
Nepochybně se vrátí v pondělí.
Je to dost špatné, co?
Když i ona odchází.
Do Lyons Corner House.
Pane Middletone, nemohl byste to
jako zástupce vedoucího vyhledat?
To by bylo velmi neobvyklé.
I když je v sázce možná mnohem víc než zvědavost?
Podívejte, vážně! Vážně. Já...
Chci, aby se pan Williams vrátil. Všechno možná
bude ve větším pořádku.
...s jednou velmi mladou ženou.
Bůhví, co by si pomysleli lidi a jak by se na vás odrazilo
bydlení ve stejné domácnosti?
Proto jsem vám to chtěla říct.
Hezký večer. Pojď.
Ta ženská je velmi otravná.
Vyhlášená drbna.
Nejradši má, když...
Vážně máme věřit, že můj...?
Pokud si tu o tom lidé povídají, musíš s ním promluvit.
Chtěl bych se s vámi o něco podělit.
Je to trochu nudné,
ale asi
bych měl...
To je neslýchané.
V jeho věku.
A co se týče té dívky, je to sotva žena.
-Rozhodně ne dáma. -To vše sedí.
Ty hovory z jeho kanceláře, ty úspory.
Musíš s ním promluvit. Měl jsi to udělat už dávno.
-O všem. -Dobře, promluvím s ním.
S radostí s ním promluvím.
Podívejte. O něčem bych s vámi asi měl mluvit.
Já...
Tady jste, otče.
Voní to nádherně.
Snad vám to bude chutnat.
Alf Jordan si na dovolené zvrtnul kotník.
Začátek sezony asi nestihne.
Bože. To je smůla.
Je to trochu nudné.
Drahoušku, teď není čas na čtení.
Promiň.
-Můžeme? -Jistěže ano.
Jsme připraveni.
Pastýřský koláč.
Ano, a taky dobré mleté maso.
Mám podávat?
Ne.
To je báječné.
Děkuji, drahá.
Byla doba, kdy to, co člověk dělal Londýně,
zůstalo v Londýně.
Dnes ale v Londýně pracuje polovina ulice.
To je pravda, drahá.
Polovina ulice.
ČERVENEC 1953
SRPEN 1953
Slečno.
Slečno?
Ta zapečená klobása je studená.
Moc se omlouvám.
-Slečno? -Ano, moment, pane.
Vy jste tady nová, že? Ještě jste se nerozkoukala.
Chcete ještě něco, madam? Třeba ještě čaj?
Popřemýšlím o tom.
-Promiňte. -Slečno? Slečno...
Fofrem, prosím. Začíná tu být rušno.
Jistě, pane Adamsi.
Pane Williamsi.
Zase se ulíváte. Jsem zklamaná.
Já jsem zklamaný, že jste tu třetí týden
a stále jste servírka.
Přijala jste místo zástupkyně vedoucího?
Ano. Doufám, že brzy dostanu větší odpovědnost.
Promluvím s vaším nadřízeným.
Ne, to nebude nutné, děkuju.
Proč jste se nevrátil do kanceláře? Říkal jste to.
Ano. Zrovna jsem o tom přemýšlel.
Nenašel jsem mnoho jiných způsobů, jak trávit čas.
Pane Williamsi, mám moc práce. Promiňte.
Ano, jistě. Nechám vás. Ale já...
Říkal jsem si, kdy vám končí směna.
Proč vás to zajímá?
Proč?
Třeba proto, že v kině dávají I Was a Male War Bride.
Třeba byste se chtěla přidat.
Ne, tohle ulívání nebudu dál podporovat.
Musíte se vrátit do kanceláře. Co si pomyslí?
Ano. Ale, víte,
dnes mám filmový den.
Jen jsem si přál společnost.
No nic.
Cary Grant, slečno.
Pochopil jsem, že ho máte docela ráda.
Nějaké problémy se ženami?
Nic takového, seržante.
Už jste někdy měl děti?
Ta moje bolavá záda.
Znáte ten hrozný pocit před snídaní?
-Ne, kapitáne, neznám. -Seržante, máte štěstí.
Pane Williamsi. Musím domů. Sestřenice bude mít obavy.
Jistě. Ale podívejte se na tohle.
Zdá se to snadné, ale ujišťuji vás, že není.
Podívejte.
-Je to tak těžké. -Pane Williamsi, já už vážně musím jít.
Ovšem.
Ale než půjdete, slečno Harrisová, nechcete to zkusit?
Mám pocit, že vám to půjde. Toho králíka.
-Chceme toho králíka. -Dobrá. Jen jednou. Pak půjdu.
Není to tak snadné, jak to...
No tedy!
Výborně, slečno Harrisová. Věděl jsem, že to dokážete.
Dobře. Tak já jdu.
Ano, jistě.
Doprovodím vás na zastávku.
Bravo, slečno.
Slečno Harrisová.
-Copak, pane Williamsi? -Říkal jsem si,
zda byste se mnou
nešla na skleničku.
Jen na pár minut.
Protože já se,
jak vidíte...
Ještě se necítím zcela schopen jít domů.
To není moc hezké, viďte, pane Williamsi?
Vím, že je to nevinné, a nic nenaznačuju,
ale jste mnohem starší než já.
A někdo by se mohl domnívat,
že začínáte být poblázněný.
Poblázněný?
Domnívám se,
že svým způsobem jsem.
Ale ne tak, jak by si někdo mohl myslet.
Od vašeho příchodu jsem si uvědomil, jak moc se vše změnilo.
Přiznávám, že jsem si dělal starosti, zda je váš přístup
vhodný.
Ale začal jsem si vás vážit.
A nejen pro vaše mládí.
Byly tam i jiné vlastnosti.
Vaše chuť do života.
S vámi je všechno veselé a vtipné,
i během vaší práce s námi.
Pane Williamsi, jsem jen obyčejný člověk jako každý.
Nemám žádné zvláštní vlastnosti.
Snažím se být veselá, to je pravda, ale...
Slečno Harrisová, smím se vám svěřit?
Je tu něco, co jsem ještě nikomu neřekl.
Ani svému synovi.
Je to velmi
nudné, ale pravda je...
Pravda je, že už nebudu žít dlouho.
Mám rakovinu. Tady.
Když jsem se tu zprávu dozvěděl,
začal jsem se trochu rozhlížet.
A toho dne jsem vás viděl na Piccadilly.
Říkal jsem si: „Podívejme.
Slečna Harrisová.
Kdybych tak mohl žít aspoň jeden den.“
Doufal jsem,
že mi ukážete
nebo mě naučíte být jako vy.
Pane Williamsi, váš syn...
Proč jste mu to neřekl?
Víte,
o Michaelovi mám skvělé mínění.
Ale teď má...
Má vlastní život a vlastní starosti,
a tak by to mělo být.
Ale máte pravdu. Chovám se jako starý blázen.
Jakže mi to říkáte?
Pan Zombie.
Ano. Pan Zombie.
Nebyl jsem vždycky.
Když jsem byl ve vašem věku, když jsem byl takhle vysoko,
chtěl jsem
být gentleman.
Nic velkého. Prostě řadový gentleman.
Vídal jsem je každé ráno
seřazené na nádraží, když jsem tam šel s matkou.
V oblecích a kloboucích. Čekali na nástupišti do Londýna.
Takový gentleman.
Takový jsem...
Takový jsem jednou chtěl být.
Jak se to stalo?
Asi to ve mně prostě vzklíčilo. Jeden den následuje za druhým.
Malý div, že jsem si nevšiml,
co se ze mě stává.
A pak jsem se podíval na vás
a vzpomněl si,
jaké to je být takhle naživu.
Zastavíte se někdy cestou domů a sledujete děti, jak si hrají?
Na ulici nebo na zahradě.
A když je zavolá matka,
často se zdráhají a jsou trochu odmítavé.
Ale tak by to mělo být.
Mnohem lepší než být dítětem, které občas vidíte,
jak sedí samo v koutě, nehraje si,
není šťastné ani nešťastné.
Jen čeká, až ho matka zavolá.
Bál jsem se, že skončím jako to dítě.
A to ani v nejmenším nechci.
Až přijde čas,
až mě Bůh zavolá...
Slečno Harrisová,
doufám, že mi všechno odpustíte.
Velmi jsem vás zdržel. Musíme vás dostat na zastávku autobusu.
Pane Williamsi, jste v pořádku?
Naprosto. Ale musíme rychle. Sestřenice bude mít obavy.
Dobré ráno, pane Singhu. Pojďte se mnou.
-Dobré ráno všem. -Pane Williamsi.
Vítejte zpátky, pane.
Pane Harte. Tu složku toho místa výbuchu na Chester Street.
To, které místní dámy žádají,
-aby z něj bylo dětské hřiště. -Myslím...
Myslím, že to je...
Pane, myslím, že ji teď má pan Rusbridger.
Pane Rusbridgere, vzal jste ji ze stolu pana Williamse minulý pátek,
když tu dámy byly naposledy.
-Pane Rusbridgere? -Ano.
Musí tu někde být.
Pane Wakelingu, ty dámy zde byly zase? V pátek?
Ano, tady to je.
Do oběda máme dost času. Měli bychom jít hned.
-Jít, pane? -Tu složku vezmeme s sebou,
ale dobře ji zabalte, venku lije.
No právě. Když dovolíte, pane, právě velmi prší.
Určitě to zvládneme, pane Harte.
Paní Johnstoneová, ještě nás oficiálně nepředstavili.
Těší mě, pane Williamsi. Ráda vás poznávám.
Potěšení je na mé straně.
Paní Johnstoneová, můžete tu zůstat a zastoupit mě?
-Jistě, pane. -Děkuji.
Pánové Middletone, Harte, Rusbridgere a Wakelingu, pojďte.
Děkuji, pane Singhu.
Chester Street. Linka do Stepney Green a pak rychlá chůze.
To bude v pořádku.
Byl to krásný obřad. Myslím, že se všem líbil.
-Prosím? -Byl to krásný obřad.
-Myslím, že se všem líbil. -Ano. Myslím, že ano.
-Prosím. -Díky, drahá.
Dobrý den, sire Jamesi. Je hezké, že jste přišel.
Dobré odpoledne, pane Rymane.
Middleton, pane.
Pracoval jste s ním.
To je jako ztratit rodinu.
Ano, pane. Je to skoro takový pocit.
Chci, abyste věděli, jak moc nás to mrzí.
-To je od vás hezké. -Děkujeme, sire Jamesi.
Podívejte, pane...
-Middleton. -Middleton, ano.
V pondělí ráno prosím přijďte do mé kanceláře.
Možná to probereme.
Jak nejlépe s tím naložíme dál.
Jistě, pane.
Člověk chce přirozeně připsat zásluhy tomu, komu patří.
Ale to, jak se ty dámy chovají...
Nakonec to poškodí památku našeho zesnulého přítele.
Takový skromný chlapík.
Kdyby tu byl, protestoval by jako první.
Omluvte mě.
Slečno Harrisová.
-Dobrý den, pane Wakelingu. -Dobrý den.
Mluvila jste s těmi dámami.
Ano, byly velmi rozrušené. Měly ho tak rády.
Ano. Podívejte, slečno Harrisová...
Jen jsem si říkal, jestli...
Co, pane Wakelingu?
-Pane Wakelingu. -Pane Williamsi.
Promiňte, že to dělám tady.
Ale chtěl jsem vám to dát hned.
Bylo to mezi otcovými věcmi.
Dost zřetelně.
Označil to „soukromé a tajné“.
Ano.
Slečno Harrisová.
Ještě nás nepředstavili,
ale můžeme si promluvit o samotě?
-O samotě? -Ano.
-Pokud vám to nevadí. -Jistě.
Omluvte mě.
Jistě.
Tudy.
-Promiňte, že jsem vás odvedl. -Ale ne. Nic se neděje.
Vážím si toho, že jste přišla.
Děkuji.
Je mi to moc líto.
Musí to být velká ztráta.
To ano.
-My se vlastně ještě neznáme. -Ne.
Vím, že jste s ním pracovala.
Ano, ale jen krátce.
Margaret Harrisová.
Slečno Harrisová.
-Těší mě. -Těší mě.
Promiňte, měla jsem se představit dřív,
ale byl jste zaneprázdněný...
To je v pořádku.
Opravdu je mi to moc líto.
Musí to pro vás být těžké.
Vydržím to.
Už jsem si něčím takovým prošel.
Ano.
Slečno,
chtěl jsem se vás na něco zeptat.
Jistě.
Na něco, co úplně...
Věděl můj otec, že je nemocný?
Že umírá?
Nevím, co na to říct.
Jestli to věděl
a řekl vám to...
Chápete, co myslím?
Proč...?
Proč mi to neřekl?
Víte,
on možná...
Kdyby mi to řekl,
nenechal bych ho takhle odejít.
V té zimě.
Jo.
Je mi to líto.
Děkuji, slečno.
Co to máte?
Ale nic.
Přečtu si to jindy.
Měl někdo z vás možnost mluvit s paní Smithovou?
Nebo s jinou z těch dam?
Je hezké, že ctí památku starého pána.
Ale jsou přesvědčené,
že pan Williams to hřiště postavil sám.
Zeleň má více uznání, než si zaslouží.
Protože to je odbor zeleně.
Sir James slízl smetanu.
O to se postaral.
Sir James byl z pohledu toho hřiště naprosto klíčový.
To asi byl.
Víte, nemůžu se ubránit tomu,
a to jsem pana Williamse samozřejmě neznal
tak jako vy, ale...
-Ale zdá se mi, že... -Že se změnil.
Ano.
Byla to ta záležitost s hřištěm.
Chester Street. Linka do Stepney Green a pak rychlá chůze.
-Ne, musíte... -Ne, trvám na tom, pane.
Vážně.
Byl ochotný projít těmi splašky,
aby se tam dostal.
Začal být posedlý.
Byl odhodlaný to začít řešit.
Jednou jsme šli na plánování.
Tady to je. Nechte to na nás a my vám to pošleme.
Ten den úřadoval ten zlobr Talbot.
Doufal jsem, že to uděláte hned
a pak si to od vás rovnou vezmu.
Nemůžu to jen tak schválit.
Nebojte. Dohlédnu na to. Pošleme vám to.
Počkám tady, než zkontrolujete ty záznamy.
Je to na vás, ale chvíli to potrvá. Máme toho tady hodně.
Máte času, kolik potřebujete. Mně se tu líbí.
Pane Harte, raději se vraťte.
Řekněte ostatním, že jsem se zdržel.
Na neurčito.
Jistě, pane Williamsi.
Říkal, že tam počká klidně celý den.
A taky ano.
Je to od vás hezké, pane Jonesi.
Vím, že vám tady všem přidělávám práci.
Takže tohle je co? Dětské hřiště?
Ano.
-Naléhavě? -Ocenili bychom, když tomu dáte přednost.
-Pokud si to přejete, pane Williamsi. -Děkuji, pane Jonesi.
-Děkuji. -Není zač.
Místo, aby prostě odešel,
šel ke každému z nich...
Děkuji vám.
...podíval se na ně...
Děkuji vám.
-...všem poděkoval. -Jistě, pane.
-Děkuji vám. -Ano, jistě. Cokoliv.
Vážím si toho.
-Děkuji. Vážím si toho. -V pořádku, pane.
Všem.
Zeleň se pak do toho pořádně opřela, že?
Ano.
Pan Williams by před rokem nic takového neudělal.
Vlastně jsem viděl něco ještě pozoruhodnějšího.
Tehdy jsem vám to neřekl, pánové, protože...
Docela mě to štvalo.
Vidíte? Z těchto důvodů
o tom nemůžeme v dohledné době uvažovat.
Je mi líto. Opravdu toho lituji.
Šli jsme do kanceláře sira Jamese obhajovat to hřiště,
ale sir James to odmítl.
A to místo je ostuda.
Bohužel teď máme ještě naléhavější priority.
Děkuji, že jste přišli.
Zvažují Andersona na místo šéfredaktora Punche.
Mně se to nelíbí, vám ano?
To by nebylo správné. Je posedlý baletem.
To není úplně fér.
Anderson se také vášnivě zajímá
o detektivky a koně.
Sire Jamesi,
promiňte,
ale naléhavě prosím,
přehodnoťte to.
Snažně prosím.
Nebo aspoň nechte tu žádost ještě týden otevřenou.
To přece neuškodí.
Prosil ho.
Prosil ho, ať to přehodnotí.
A nedal se odbýt.
Ale povedlo se.
-Co prosím? -Povedlo se.
Muselo. Pan ředitel to přehodnotil.
To ano.
Ano, asi ano.
Ty dámy možná mají pravdu.
Ano, ale všichni jsme se k tomu postavili čelem.
Ano,
ale starý pán na to zatlačil.
Mohl to vědět? Že mu nezbývá moc času?
Když něco takového víte, může to člověka vyburcovat.
Jo, ale on to nevěděl. Jeho syn to řekl jasně.
Jsem si jistý, že to tak je.
Myslím, že to věděl.
Dámy.
Nesmíme se nechat odradit.
Nějak to půjde obejít.
To vás ujišťuji.
Nechápu, jak jste zachoval klid, pane.
Nemám čas se rozčilovat, paní Smithová.
Něco bylo v tom, jak to řekl.
Dámy.
Možná bychom udělali totéž. My všichni tady.
V takové situaci bychom pracovali s velkou naléhavostí.
Myslíte?
Je to přirozená reakce.
No, nevím, jestli...
Nevím, zda by každý,
dokonce my tady,
zareagoval podobně jako pan Williams.
Souhlasím.
Pokud to věděl,
bylo neuvěřitelné, že si to nechal pro sebe.
Skoro jako by...
Jo.
Máte pravdu.
Rozhodně nám šel příkladem.
Podívejte se.
Navrhuji, abychom tu dnes všichni složili slib.
Slibme, že se poučíme z jeho příkladu.
Z té lekce, kterou nám dal.
Slibme,
že už se nikdy nebudeme vyhýbat našim povinnostem.
Už nikdy nebudeme zametat věci pod koberec.
-Ani přesouvat. -Ani to.
Pan Williams nám ukázal...
Že když...
Když se na to budeme soustředit a zabereme, zvládneme to ještě líp.
-Přesně tak. -A řeknu vám ještě něco.
Dokud budu v čele veřejných prací,
budeme uctívat památku pana Williamse.
Budeme věci dotahovat do konce.
-Přesně tak. -Tak tak.
Přiměřeně stručně, prosím. Čekám, že mi zavolá synovec.
Ovšem.
Ahoj, Petere.
Buď zticha.
Ano, pane Singhu?
Školský odbor tvrdí, že tohle je naše, pane.
A o co jde?
O ten spor ohledně navrhovaných prefabrikovaných domů
ve škole svaté Marie v Shoreditchu, pane.
Aha, tohle.
Pane Harte, můžete se podívat na školu svaté Marie?
To je pro školský odbor, pane Middletone. Jde o školu.
I tak, pane, školský odbor trvá na tom...
Dobře,
zatím si to tu necháme.
To neuškodí.
Pošta, prosím.
Pane Middletone.
Ano, pane Wakelingu?
Chtěl bych to trojmo, paní Johnstoneová.
To je vše. Děkuji, pane Singhu.
PAN WAKELING SOUKROMÉ A TAJNÉ
Pane Wakelingu,
rád bych přešel k záležitostem, které můžete považovat za osobnější.
Nechci znevažovat naše hřiště,
ale chci vám sdělit, že to byl
přeci jen malý projekt.
A že brzy půjde cestou
většiny malých projektů.
Může zchátrat
nebo bude nahrazen nějakým velkolepějším projektem.
Jednoduše řečeno,
nemůžeme předpokládat, že jsme postavili trvalou záležitost.
Až přijde den, kdy nebudete vědět,
kam směřuje vaše každodenní úsilí,
až vám bude hrozit,
že vás ta rutina přivede do stavu,
v jakém jsem tak dlouho žil sám...
Prosím, abyste si pak vzpomněl na naše malé hřiště
a na to skromné uspokojení, kterého se nám dostalo po jeho dokončení.
Dobrý večer, pane.
Dobrý večer.
Všechno v pořádku?
Ano. Jen jsem chtěl znovu vidět to hřiště.
Hrál jsem...
Jen malou roličku v jeho vzniku.
Pracuji na okresní radě.
Opravdu, pane?
Pak vám místní mají za co děkovat.
Já toho moc neudělal.
Muž, který ano...
Muž, který to zařídil, zemřel tuto zimu.
Pan Williams.
Ano.
Všichni si ho tu budou pamatovat
s úctou a láskou.
Osobně jsem se s panem Williamsem nikdy nesetkal,
vždy byl zaneprázdněn.
Pokud jste byl jeho přítel, pane,
snad vám nevadí, že vám to říkám.
Velitel stanice říká, že jsem blázen, ale...
Nezapomenu na to.
Prosím.
Budeš mi navždy drahý
Opředen mnoha pouty
Domova a dětství
Tvé listí bylo na jaře vždy první
Tvé květy byly pýchou léta
Nebyl žádný tak krásný strom
V celém širém kraji
Seděli jsme ve tvém stínu
A kolem pobíhaly děti
Trhaly tvé krásné červené bobule
A navlékaly korále
Má matka, stále ji vidím
Usmívala se při pohledu na nás
S malou Jeannie na klíně
A Jamiem na koleně
Měl jsem ho přimět pro jeho vlastní dobro.
Říct mu, ať jde do tepla.
Ale víte, vypadal tak...
Tak šťastný.
A přišlo mi žinantní
ho vyrušovat.
Myslel jsem, že brzy z té houpačky půjde domů.
Pan Williams měl...
Měl nevyléčitelnou nemoc.
A myslím, že bylo správné,
že jste mu tu chvíli umožnil.
A myslím, že máte pravdu.
Byl šťastný, když jste ho viděl.
Možná v životě nebyl šťastnější.
Takže bych se tím už netrápil, strážníku.
-Dobrou noc, strážníku. -Dobrou, pane.
Překlad titulků: A. M. Kroulík Frimlová