God morgen.
-God morgen. -God morgen.
-Her er jeg. Klar til kamp.
La meg presentere deg.
Dette er Mr. Peter Wakeling, vår nye kollega.
-Mr. Wakeling, Mr. Hart. -God dag.
-Mr. Rusbridger.
-God dag. -God dag.
Vi har ventet. Vi har vært for få i snart to måneder nå.
Håper jeg kan utgjøre en forskjell. Men det tar nok en uke eller to.
Ta det med ro, gamle ørn. På morgenen har vi en slags regel.
Ikke for mye gøy og moro. Det er som i kirken.
Jeg forstår.
Den første dagen er alltid litt nervepirrende.
-Ja. -Du får teken på det.
Disse karene her
blir litt bedre når de våkner.
Ikke tenk på oss, Mr. Wakeling. Vi er vennene dine.
Du må komme på god fot med gammer'n.
Mener du Mr. Williams?
Han virket grei på intervjuet.
Kanskje litt kald.
Jeg fikk faktisk ikke sett så mye av ham.
Du får en ny sjanse nå.
Hans stasjon er neste.
Se opp for dørene!
Kommer han inn hit?
Nei. Han reiser aldri med oss.
TOG TIL SENTRUMSLINJENE OG WATERLOO ØST
-God morgen, mine herrer. -God morgen, Mr. Williams.
Kom, Mr. Wakeling.
God morgen, sir James.
Mr. Rusbridger, hvorfor kom D-19-en tilbake til oss?
Wright fra planleggingskontoret mente at den burde ha
et overføringsbevis.
Et overføringsbevis kan bare utstedes etter at D19 er autorisert.
Jeg prøvde å si det til Mr. Wright, Mr. Williams,
men han godtar det ikke.
Da beholder vi den her foreløpig.
Det gjør ingen skade.
Anse deg som heldig, Mr. Wakeling.
Du arvet en av våre høyeste skyskrapere
av din forgjenger, Mr. Woodward.
Hvis skyskraperen ikke er noe høy,
eller du jobber så fort at du ikke har en,
vil folk mistenke at du ikke har noe viktig å gjøre.
Jeg forstår.
Det er første regel, Mr. Wakeling. Hold skyskraperen høy.
Damene fra Chester Street, sir.
Vis damene inn, Mr. Singh.
Din tur, Mr. Middleton, hvis det er i orden.
Selvsagt, Mr. Williams.
Mr. Wakeling, hjelp Mr. Middleton med damene.
Selvsagt, sir.
Damer.
Hvordan står det til i dag?
Vi var et annet sted i bygget i går.
Først Parker, så Planlegging,
så Rensing og kloakk.
Rett før stengetid i går
sa mannen at vi skulle ta det med til dere.
La meg snakke med Mr. Williams.
Et øyeblikk.
Kommunen. Hva kan jeg gjøre for deg?
Du er ny her, hva?
Ja. Første dag, faktisk.
Kos deg, gutt.
-Det er mye underholdning her. -Eliza.
Jeg prater bare med den unge herren.
Brevet og søknaden er godt presentert.
Vi vet selvsagt dette fra tidligere.
Men først må dere til Parkvesenet
i fjerde etasje.
Vi var der i går, sir.
De tilbød oss til og med en benk å sitte på.
Så lenge var vi der.
-Eliza. -Det er jeg lei for.
Og vi ønsker dere ikke mer bry.
Mr. Williams har foreslått
at dere får følge av en fra vår stab
for å sikre mindre forvirring.
Dette er Mr. Wakeling.
Utmerket.
Utmerket. Da skal jeg sørge for at forvirringen...
Flott, gutt.
Da får du komme til vår side av gjerdet.
Ja. Takk, Mr. Singh. Hvis damene blir med meg...
La meg vise vei, Mr. Wakeling.
Vi er kanskje mer kjent i bygget enn du er.
Tilgi meg.
Jeg må dessverre dra tidlig.
Ti på halv fire.
Mr. Middleton, kan du vikariere for meg?
Selvsagt, Mr. Williams.
Jeg skal holde alt tipp-topp.
Takk, Mr. Middleton.
Er det sant at du kanskje forlater oss, Miss Harris?
Det er ikke sikkert ennå, Mr. Williams.
Jeg hadde intervju, og jeg tror det gikk bra.
Det er Lyons Corner House.
Blir du en...?
Hva kalles det? Servitrise?
Du vil se fin ut i forkle, Miss Harris.
Det er en nestlederjobb, Mr. Hart. I alle fall når jeg er på plass.
Jeg prøvde ikke å være frekk, Miss Harris.
De har en svært god dampet svampekake.
I hvert fall den i Coventry Street.
God idé, sir.
Mr. Wakeling, mener jeg.
De trenger en lekeplass. De har ingen steder å leke.
En kloakk. Det er det det er.
Så svære rotter. Og husene er like ved.
Hva i all verden?
Venn deg til det, kjære.
PARKVESENET
-Er det K-trappen? -Ja, K-trappen.
-Så den gangen der? -Ja.
-Tusen takk. -Bare hyggelig, sir.
God morgen.
Denne veien, damer.
Kom igjen.
Parkvesenet har insistert...
Det er kanskje så, men vi har snakket om det før.
Først må alt vannet dreneres.
Jeg har allerede forklart det.
Rensing må se på det først.
Farvel, damer.
En lekeplass?
Dette er ikke noe for oss, men jeg tror Offentlige bygg
-kan hjelpe dere. -Offentlige bygg?
Det er der han kommer fra.
-Er du fra Offentlige bygg? -Ja.
Første dag, faktisk.
Hvorfor i all verden tok du med damene hit?
Jeg beklager.
Det er en god plan, og jeg ønsker dere alt godt.
Ta det med til kontoret med en gang.
Damene fortjener bedre.
Farvel.
Hva kan jeg gjøre for deg, Mr. Wakeling?
Damenes søknad, sir.
Mr. Harvey fra Rensing mener at den er til oss likevel.
Mr. Harvey tar feil.
Men vi kan ha den her. Ingen skade skjedd.
Takk, Mr. Wakeling.
TIL ÆRE FOR GUD OG TIL MINNE OM MEDLEMMER OG STAB
LONDONS KOMMUNESTYRE
SOM GA SINE LIV FOR IMPERIETS
OG BYENS FRIHET
Hva bestemte dere dere for?
Bournemouth. Ti dager fra neste mandag.
Herlig. Det må dere glede dere til.
Samme pensjonat som vi bodde på sist.
Damen der lager veldig god middag.
Neste pasient, takk.
Ja, doktor.
Mr. Williams? Legen kan ta deg imot nå.
Takk.
Jeg foretrekker stranden i Bournemouth.
Småsteinsstrender er så ubehagelige.
Jeg er helt enig.
Mr. Williams.
Sett deg.
Takk.
Resultatene er klare.
Denne gangen er de ganske sikre.
Det er aldri lett.
Nei.
Jeg sa: "Hvis det er det du vil, vet jeg om et sted hvor du kan få det."
Så utrolig slemt av deg.
-God kveld, Miss Fry. -God kveld.
Slutt.
-Hun ser fortsatt på oss. -Hvordan kan hun det?
Hun har ikke øyne i nakken.
Det lover jeg at hun har.
Hvis faren din er her, passer det å snakke om du-vet-hva.
Det passer ikke.
Du må få ballen i gang en gang.
Men ikke i kveld. Jeg har ikke lyst. Dessuten er han ikke hjemme.
Men det er ikke kinokvelden hans.
Hallo? Pappa?
Han gikk glipp av det på tirsdag, så han dro i kveld.
Du kan ikke utsette det for alltid.
Jeg vil ikke bo i dette kvelende huset til jul.
Jul? Hvordan kan noen kjøpe hus og flytte inn så fort?
Dessuten er det hans penger. Vi kan ikke...
Moren din ville at pengene skulle gå til alle.
Hvorfor har han dem? Det er vi som trenger dem.
Du må prate med ham, Michael. Jeg mener det. Mike!
Far. Hva i all verden?
Du skremte oss, far. Vi trodde du var på kino.
-Går det bra, far? -Ja.
Jeg satt bare her og tenkte på ting.
Og så kom dere to.
Vil dere sette dere litt?
-Vel... -Nei. Vi må begge opp tidlig.
Jeg må gjøre meg klar for sengen. Det bør du også, kjære. God natt.
Jeg får komme meg av gårde.
-Du hørte hva sjefen sa. -Ja.
Kom igjen. Mamma kjører fra oss.
Bra jobbet av gutten din.
Bra jobbet.
Jeg mener det.
En fyr som deg trenger ei kone.
Og gutten din blir vant til det.
De unge venner seg til alt.
Far?
Far.
Far?
Michael?
Kan du låse?
Vi kommer ikke ned igjen.
Far?
Er du der, far?
Ja.
God natt, da.
God natt.
-Jeg håper han ikke er sint. -Så klart er han sint. Om du ikke hadde...
-La oss ikke lage rot. -Hvordan er det mulig?
Han er aldri sen. Noe må ha skjedd.
Svigerdatteren sa at han dro som vanlig i dag morges.
Bør vi kanskje varsle politiet?
Mr. Williams er ikke et spedbarn.
Hvorfor skal politiet bry seg om han kommer for sent på jobben?
"For sent på jobben."
Hvem skulle ha trodd det?
Gikk tidlig i går. Sent ute i dag. Kanskje han har fått nok.
Han gir opp alt.
Det forslaget liker jeg ikke, Mr. Hart.
Det er faktisk smakløst.
Synd at han velger i dag av alle dager.
Hvorfor det, Miss Harris?
Lyons Corner House ba om en referanse.
-Så Mr. Williams... -Hvis du trenger en referanse,
Miss Harris, kan jeg gjerne være Mr. Williams' stedfortreder.
Vent litt. Han er bare litt sen.
-Du trenger ikke å... -Nei.
Takk, Mr. Middleton.
Jeg venter heller på Mr. Williams.
Hvordan kan det ha seg at feriebyen vår
tiltrekker seg søvnløse sjeler fra hele landet?
Får man ikke kjøpt sovepiller?
Det kan du si, Mr. Sutherland.
Hvis du sov så lite som du sier,
skjønner jeg ikke hvordan hjernen din kommer på
de latterlige frasene.
For ikke å si...
La oss kalle det "underholdningen" din.
Tenk på mitt siste store verk.
"Sjokkerende strømper."
Du anså det nok som skittent og trivielt.
Du vet godt, Mr. Sutherland, at jeg aldri så det.
Det er det jeg mener.
Din mest lojale kundes dramatiske visjon,
og du snur deg bare vekk og rødmer.
Hadde det vært slik i Paris?
Der jeg, avvist av hele familien,
så herlig forspilte min ungdom.
Kvelden, vinen, kvinnene,
kabareten, Moulin Rouge.
Hvem vet? Hadde du vært født fransk,
kunne du sparket høyt med de herlige beina dine
for en kresent publikums applaus.
Virkelig, Mr. Sutherland.
Denne lille byen vår, Mrs. Blake. Den er engelsk,
men jeg har fortsatt høye ambisjoner for den.
Bournemouth og Bognor Regis er langt utenfor rekkevidde.
Men her er det fortsatt håp.
Jeg kan oppnå alt dette.
Alt dette og mer for byen, hvis bare...
Hvis jeg bare fikk sove.
Unnskyld meg.
Jeg vil ikke trenge meg på.
Det gjør du ikke, sir.
Du er svært velkommen til å bli med på konferansen.
Så snilt.
Men jeg lurte på om jeg kunne få et ord med herren.
Jeg forstår. Jeg skal la dere være.
Alt som foregår.
Inviterer du meg om bord, sir?
Hvis du vil.
Unnskyld meg. Jeg tenkte bare, etter det du sa...
Ja.
Hvis du vil...
Kan du få disse.
Veldig snilt av deg, gammer'n. Det er akkurat det jeg trenger.
Og...
Disse.
Det var ganske mye, gammer'n.
Jeg er takknemlig. Jeg tar dem gjerne for deg.
Jeg vurderte det.
Men jeg har ikke sånt i meg.
Tenk på ulempene med husverten.
Rart. Jeg tenkte på akkurat det.
Det er kanskje ikke helt som du tror.
Du skjønner... Dette er ganske kjedelig.
Men legene har gitt meg seks måneder.
Kanskje åtte-ni.
Jeg er så lei for det.
Rart.
Du er den første jeg har sagt det til.
Saken er at jeg nettopp kom.
Du kan gjerne ta dem. Jeg trenger dem ikke lenger.
Seks måneder. Ni.
Det virker ikke lenge, men det er noe.
Tid til å få orden på ting og leve litt hvis du vil det.
Jeg tok ut litt penger. Det er halvparten av sparepengene.
Hør her. Nok av det.
Du må være mer forsiktig.
Du skjønner problemet.
Jeg tok ut pengene og dro hit for å...
...kose meg, eller leve litt, som du sa.
Men jeg innser...
...at jeg ikke vet hvordan.
...begynte med "W", men ble uttalt "V".
De endret det etter krigen av åpenbare grunner.
FORNØYELSE
VEKSEL
Ja!
Du gjør det bra.
...jeg vil ha henne naken!
-Hei, du! -Cordelia ble lurt av Perez.
-Da måtte han være tøff. -Hei!
Nei.
Når ei sånn jente stjeler hatten din, er det billigere å kjøpe ny.
Ut med det gamle. En ny fase i livet!
Ser du den hatten? Den er ikke verst. Den kan fungere, ikke sant?
Kan du se for deg noe sånt?
Jeg tror det er bra. Jeg skal snakke med ham.
Jeg skal snakke med ham, for til rett pris...
Ja, vi har ingen bananer
Vi har ingen bananer i dag
Så det er opp til meg å styre slektslinjen som dramatiker.
Hattie, dette er min venn, Mr. Rodney Williams, fra Esher i Surrey.
Mannen foran deg er alvorlig syk.
Hvorfor drikker han da?
Ja, hvorfor?
Han har bestemt seg for å gripe livet. Det lille som gjenstår.
Og det må vi beundre ham for.
Beundrer du ham ikke, Hattie?
Hvis han er syk, er det ikke bra for ham.
Du forstår ikke.
Denne mannen, som inntil i går levde en skygge av et liv,
har våknet til liv.
Se. Han har til og med ny hatt.
Ok. Kom igjen.
Hva mer? Hvem vil være neste?
Ja, jeg... Ja.
Ja, jeg har en sang.
Og hva kan du tilby oss, sir?
Jeg har en...
Jeg har noe skotsk fra min mors side.
Det ser ut som om du har noe skotsk i deg også.
Ja, det har jeg, men jeg vil gjerne synge en sang.
Hvis du kan "The Rowan Tree". Kan du den?
"The Rowan Tree." Gammel skotsk låt, hva?
Ja, jeg er litt skotsk. Min avdøde kone også.
Hun var...
Å rognetre, å rognetre
Du er så kjær for meg
Sammenflettet med mange bånd
Av hjem og barndom
Bladene dine var vårens første
Dine blomster, sommerens stolthet
Det fantes ikke noe vakrere tre
På hele landsbygda
Din vakre stamme hadde mange navn
Som jeg nå ikke ser
Men de er inngravert i hjertet mitt
Glemt kan de aldri bli
Vi satt under din spredende skygge
Barna rundt deg løp
De plukket dine vakre røde bær
Og lagde halskjeder
Min mor, som jeg fortsatt ser
Min...
Jeg beklager.
Kom igjen, gammern. Jeg skal vise deg et annet sted.
Mr. Williams?
Å, det er deg.
Jeg lurte litt et øyeblikk. På grunn av den nye hatten.
Ja. Jeg mistet den gamle.
Den er veldig fin. Lurer på hva de synes om den på kontoret.
Ja. Lurer på det.
Hva tror du, Miss Harris? Vil den nye hatten bli populær der?
Selv Noa hadde ikke blitt populær der.
Jeg trenger ikke tenke på dem lenger, for jeg har ny jobb.
-Å ja? -Så det er godt å se deg.
Det er jo ikke den eneste grunnen.
Det er godt å se at du er bra og er i gang.
Da du ikke kom i går og dagen før...
Ja, jeg gikk i skjul.
Men jeg har hatt andre...
Glem det. Jeg...
Fortell mer om den nye jobben, Miss Harris.
Du kjenner til den, Mr. Williams.
Det er stillingen ved Lyons Corner House.
En filial rett rundt hjørnet.
Som assisterende leder.
I alle fall når jeg kommer inn i det.
Jeg gleder meg sånn. Beklager.
-Nei. -Jeg mente ikke...
Ikke tenk på det. Fylkeshuset er ikke for alle.
Godt å se deg, Mr. Williams. Jeg skal være helt ærlig.
Jeg har fått jobben, men trenger en referanse.
-Og fordi du var borte... -Det må ha vært til bry.
Jeg tenkte å ta en lett lunsj på Fortnum's.
Hvis du vil bli med, kan jeg skrive referansen over lunsj.
-Seriøst? -Hvorfor ikke?
Det kan gjøre opp for bryderiet.
Fortnum's?
Vet du, Mr. Williams,
når jeg ser deg bøyd over papirene sånn, husker jeg plutselig at du er den samme.
Den ved enden av bordet hver morgen og ettermiddag
de siste 16 månedene av livet mitt.
Men nå innser jeg at du faktisk ikke er slik.
Det er så mye mer ved deg.
Fortnum's. Den nye hatten.
Du får ingen bedre referanse
selv om du sier slikt.
Jeg prøver ikke å smigre deg, Mr. Williams.
Jeg sier bare at jeg tok feil.
Mr. Williams, hvis du lover,
og da mener jeg lover å ikke bli sint,
skal jeg fortelle deg mitt hemmelige kallenavn på deg.
-Jeg lover. -Du må virkelig ikke bli sint.
Det er ikke bare deg. Jeg har det på alle.
Bare jeg kan dem. Og min kusine Rosemary, som jeg deler rom med.
-Jeg forstår. -Mr. Rusbridger, for eksempel.
Jeg kaller ham Svevemannen.
Fordi han svever pennen over siden
med intensjon om å jobbe, men faktisk aldri jobber.
Og Mr. Hart.
Jeg kaller ham Den forvirrede pipen.
Fordi han røyker hele tiden og alltid er forvirret.
Har du sett øyenbrynene hans?
"På pulten min, Mr. Rusbridger."
-Han aner ikke. -Veldig bra.
Denne gangen sier jeg navnet, og så må du gjette.
Han jobber i femte.
Julius Cæsar.
Julius Cæsar. Vel...
Det er vel Mr. Brown fra Regnskap.
Riktig!
Unnskyld meg. Vil dere ha noe? En dessert?
Ikke til meg. Men kanskje til den unge damen.
Ja.
Jeg har alltid ønsket meg en slik iskrem.
En Knickerbocker Glory, miss?
Ja. Med frukt og nøtter på toppen.
-Selvsagt. -Tusen takk.
Er du sikker på at det er greit?
Selvsagt.
Men, Miss Harris, du har ikke kommet til hovedpoenget.
Du skulle si hva navnet mitt var.
Nei, det er et tullete kallenavn.
Jeg vil ikke si det.
Nei. Du har kommet så langt. Du må fortelle meg det.
Greit. Husk løftet ditt om å ikke bli sint.
Mr. Zombie.
Mr. hva?
Takk.
Mr. Zombie.
Jeg så en film om det med hva-hun-nå-heter.
Zombier er som egyptiske mumier,
men de kan gå og gjøre ting.
De er på en måte døde og ikke døde.
Mr. Zombie.
Du store.
Unnskyld, Mr. Williams. Det var dårlig gjort av meg.
Ikke vær lei deg, Miss Harris.
Mr. Zombie. Ganske bra.
Det passer ganske bra. Jeg liker det. Mr. Zombie.
En egyptisk mumie, men jeg kan bevege meg.
-En Knickerbocker Glory, miss. -Tusen takk.
Jeg bør komme meg på 16.56-toget.
Ellers må jeg kanskje dele tog med kollegaene våre.
Det hadde vært pinlig.
Vi har vel ikke vært forferdelig slemme?
Du trenger ikke tenke på det lenger, Miss Harris.
Bare tenk på Lyons Corner House.
Det skal jeg. Jeg tenkte på deg.
Ikke tenk på meg.
Jeg har hatt en flott ettermiddag.
Jeg også.
Ha det bra, Miss Harris.
Ha det, Mr. Williams.
Hun kommer nok tilbake på mandag.
Ganske dårlig gjort, hva?
Selv om hun slutter.
Vi vet at det er Lyons Corner House.
Mr. Middleton, som fungerende sjef
kan du jo bare slå det opp.
Det ville vært svært uvanlig, Mr. Rusbridger.
Selv om det står mer enn nysgjerrighet på spill?
Virkelig! Jeg...
Skulle ønske Mr. Williams kom tilbake. Kanskje det ville...
...bli mer ryddig igjen.
...som meg, med en svært ung kvinne.
Gud vet hva folk tenkte, og hvordan det så ut for dere,
som bor i samme husstand?
Derfor ville jeg bare si det.
God kveld. Kom igjen.
Kvinnen er en plage.
En skikkelig ugagnskråke.
Hun liker ingenting bedre...
Skal vi virkelig tro at min...?
Du må snakke med ham hvis folk snakker om det.
Det er noe jeg vil fortelle dere.
Det er litt kjedelig...
...men...
...jeg bør nok...
Det er uhørt.
I hans alder.
Og denne piken... Knapt en kvinne.
-I alle fall ikke en dame. -Alt stemmer.
Telefonene fra kontoret. Sparepengene.
Du må prate med ham. Du burde ha gjort det for lenge siden.
-Om alt. -Jeg skal prate med ham.
Jeg skal prate med ham med glede.
Hør her. Det er noe jeg må prate med dere om.
Jeg...
Der er du, far.
Det lukter herlig.
Håper du vil like det.
Alf Jordan forstuet ankelen på ferie.
Han er neppe i form til sesongstart.
Kjære vene. Så uheldig.
Det er egentlig litt kjedelig.
Kjære. Dette er ikke tiden for å lese.
Beklager.
-Er vi klare? -Selvsagt er vi klare.
Så klare som vi kan bli.
Shepherd's pie.
Ja, med god kjøttdeig.
Skal jeg servere?
Nei.
Så flott.
Takk, kjære.
Det var en tid da det man gjorde i London ble værende i London.
Men nå for tiden jobber halvparten av de som bor her, i London.
Det stemmer, kjære.
Halve gaten.
JULI 1953
Miss.
Miss?
Pølserullen er kald.
Å, beklager.
-Miss? -Et øyeblikk, sir.
Du er ny her, hva? Du har ikke funnet deg helt til rette.
Vil du ha noe annet, madam? Mer te, kanskje?
Jeg skal vurdere det.
-Unnskyld meg. -Miss?
Fort. Det begynner å bli travelt.
Selvsagt, Mr. Adams.
Mr. Williams.
Du skulker igjen. Jeg er skuffet.
Jeg er skuffet over at du er i din tredje uke
og fortsatt er servitør.
Var det ikke assisterende leder du sa ja til?
Jo. Jeg håper på å få større ansvar når tiden er inne.
La meg prate med sjefen din.
Det trengs ikke, takk.
Hvorfor er du ikke på kontoret? Du sa at du skulle det.
Jo, jeg tenkte faktisk på det nå.
Jeg har ikke funnet noe annet å bruke tiden min på.
Det er travelt, Mr. Williams. Beklager.
Ja, selvsagt. Jeg skal la deg gå. Men jeg...
Jeg lurte på når skiftet var ferdig.
Hvorfor tenker du på det?
Hvorfor?
Fordi de viser Jeg var en mannlig krigsbrud på kino.
Jeg lurte på om du ville bli med.
Nei, jeg skal ikke oppmuntre deg til å skulke mer.
Du må tilbake til kontoret. Hva vil de tenke?
Ja, men i dag...
...er min kinodag.
Og jeg ønsket meg bare en følgesvenn.
Vel, vel.
Cary Grant, Miss Harris.
Du er visst ganske glad i ham.
Problemer med kvinner?
Kun det, sersjant.
Har du barn fra før?
Å, den vonde ryggen min.
Du vet den fæle følelsen før frokost?
-Nei, kaptein. -Da er du heldig, sersjant.
Mr. Williams. Jeg må dra hjem. Kusinen min blir bekymret.
Selvsagt. Men se her.
Det kan virke enkelt, men det er det virkelig ikke.
Se.
-Det er så vanskelig. -Jeg må dra, Mr. Williams.
Selvsagt.
Men har du ikke lyst til å prøve selv før du går, Miss Harris?
Jeg tror du vil være flink til dette. Det er kaninen.
-Det er kaninen vi vil ha. -Ja vel. Én gang. Så går jeg.
Det er ikke så enkelt som det...
Det må jeg si!
Bra jobbet, Miss Harris. Jeg burde ha visst at du fikk det til.
Ok. Nå går jeg.
Ja, selvsagt.
Jeg følger deg til bussholdeplassen.
Bravo, Miss Harris.
Miss Harris.
-Hva er det, Mr. Williams? -Jeg lurte på...
...om du ville...
...bli med på en drink.
Bare i noen minutter.
For jeg...
Jeg er ikke...
Jeg er ikke helt i stand til å dra hjem helt ennå.
Dette er ikke særlig hyggelig, Mr. Williams.
Jeg vet at det er uskyldig, og jeg antyder ikke noe, men...
Du er mye eldre enn meg.
Og noen kan anta at...
...du begynner å bli betatt.
Betatt?
Jeg antar...
På en måte er jeg det.
Men ikke helt som noen antar.
Etter at du ankom innså jeg hvor annerledes det var.
Jeg var iblant bekymret for om holdningen din var, vel...
...passende.
Men jeg satte pris på deg.
Og ikke bare for at du var ung.
Det var noe annet.
Din appetitt på livet.
Slik du alltid gjør alt morsomt og livlig,
selv da du jobbet der med oss.
Mr. Williams, jeg er bare en vanlig person.
Jeg har ingen slik egenskap.
Jeg prøver å holde humøret oppe, men...
Miss Harris, kan jeg betro meg til deg?
Det er noe jeg ikke har fortalt andre.
Ikke engang sønnen min.
Det er nokså...
...kjedelig, men faktum er...
Faktum er at jeg ikke kommer til å leve særlig mye lenger.
Jeg har kreft. Her.
Etter at jeg fikk nyheten...
...begynte jeg å se meg litt rundt.
Og den dagen jeg så deg i Piccadilly...
...tenkte jeg: "Se på henne.
Se på Miss Harris.
Å kunne leve slik bare én dag."
Jeg antar at jeg...
...håpet du ville vise meg, eller...
...lære meg å være som deg.
Mr. Williams. Sønnen din...
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Vel...
Jeg liker Michael svært godt.
Men nå er han...
Han har sitt eget liv og egne bekymringer, og det er slik det skal være.
Men du har rett. Jeg er en gammel tåpe.
Hva var det du kalte meg?
Mr. Zombie.
Ja. Mr. Zombie.
Jeg var ikke alltid det.
Da jeg var på din alder, fra da jeg var så høy...
...ville jeg...
...være en gentleman.
Ikke noe stort. Bare en vanlig gentleman.
Jeg pleide å se dem på morgenen
stå på rekke på togstasjonen når jeg var der med moren min.
De ventet i dress og hatt på perrongen for å dra til London.
En slik gentleman.
Det er det...
Det var det jeg lengtet etter å bli.
Hvordan skjedde det?
Det smøg seg innpå meg. Dag etter dag.
Det er et lite under at jeg ikke la merke til...
...hva jeg ble.
Og så så jeg på deg...
...og husket...
...hvordan det var å leve slik.
Stopper du noen gang på vei hjem og ser på barna leke?
På gaten eller i hagen.
Og når tiden er inne og mødrene roper på dem,
er de ofte litt motvillige og blir litt tverre.
Men det er slik det skal være.
Mye bedre enn å være barnet man iblant ser
sitte for seg selv i et hjørne uten å delta,
ikke glad, ikke ulykkelig.
Som bare venter på at moren skal rope.
Jeg har blitt redd for å ende opp slik.
Og jeg ønsker det virkelig ikke.
Når tiden er inne...
...og min skaper kaller på meg...
Miss Harris...
Jeg håper du kan tilgi meg for alt.
Jeg har holdt deg her for lenge. Vi må få deg til bussholdeplassen.
Går det bra, Mr. Williams?
Aldri bedre. Men vi må skynde oss. Kusinen din blir engstelig.
God morgen, Mr. Singh. Kan du bli med meg?
-God morgen, alle sammen. -Mr. Williams.
Velkommen tilbake, sir.
Mr. Hart? Mappen om bombe- nedslagsstedet på Chester Street.
Det de lokale damene har søkt om
-å gjøre om til lekeplass. -Jeg tror...
Jeg tror det er...
Ja, sir. Mr. Rusbridger har den nå.
Mr. Rusbridger, du tok den fra Mr. Williams' pult sist fredag,
forrige gang damene var her.
-Mr. Rusbridger? -Det gjorde jeg.
Den er her et sted.
Var damene her igjen så sent som fredag, Mr. Wakeling?
Ja, her er den.
Vi har akkurat tid før lunsj. Jeg anbefaler å dra nå.
-Dra, sir? -Vi tar med oss mappen,
men pakk den godt inn. Det pøser ned ute.
Det er nettopp det. Det er veldig vått nå, sir.
Vi klarer oss nok, Mr. Hart.
Mrs. Johnstone, vi har ikke hilst offisielt.
Hvordan står det til, Mr. Williams? Hyggelig å treffe deg.
Gleden er på min side.
Blir du her og holder fortet, Mrs. Johnstone?
-Selvsagt, sir. -Takk.
Middleton, Hart, Rusbridger og Wakeling, følg meg.
Takk, Mr. Singh.
Chester Street. District-linjen til Stepney Green, så en rask gåtur.
Det går bra, kjære.
Det var en nydelig seremoni. Jeg tror alle likte den.
-Unnskyld? -Fin seremoni.
-Jeg tror alle likte den. -Ja. Jeg tror det.
-Vær så god. -Takk, kjære.
God ettermiddag, sir James. Snilt av deg å dukke opp.
God ettermiddag, Mr. Ryman.
Middleton, sir.
Du jobbet med ham.
Må være som å miste familie.
Ja, sir. Det føles nesten slik.
Dere skal vite hvor lei oss vi er.
-Så snilt av deg, sir. -Takk, sir James.
Hør her, Mr...
-Middleton, sir. -Middleton, ja.
Kom på kontoret mitt mandag morgen.
Vi kan snakke om dette.
Hvordan vi tar det herfra.
Selvsagt, sir.
Man vil jo gi ros når det er fortjent.
Men slik de damene har mast...
Til syvende og sist gjør det vår kjære, avdøde venn en bjørnetjeneste.
For en selvutslettende fyr.
Han hadde vært den første som sa nei.
Unnskyld meg.
Miss Harris.
-Hallo, Mr. Wakeling. -Hallo.
Jeg så deg prate med damene.
Ja, de er veldig fortvilede. De var så glade i ham.
Ja. Miss Harris, jeg...
Jeg lurte bare på om...
Hva lurte du på, Mr. Wakeling?
-Mr. Wakeling. -Mr. Williams.
Beklager at jeg tar det opp.
Jeg tenkte det var best å gi deg denne.
Den lå blant min fars ting.
Ganske fremtredende.
Merket "privat og konfidensielt".
Ja.
Miss Harris.
Vi er ikke presentert,
men kan vi snakke under fire øyne?
-Under fire øyne? -Ja.
-Hvis det er i orden. -Selvfølgelig.
Unnskyld meg.
Det er i orden.
Denne veien.
-Beklager at jeg tok deg med. -Nei, det går bra.
Takk for at du kom i dag.
Takk.
Kondolerer.
Det må være et stort tap.
Det er det.
-Vi har ikke blitt presentert. -Nei.
Jeg vet at du jobbet med ham.
Ja. Bare en kort stund.
Margaret Harris.
Miss Harris.
-God dag. -God dag.
Jeg burde ha presentert meg selv tidligere, men du virket så opptatt...
Det går bra.
Jeg er fryktelig lei for det.
Det må være så vanskelig for deg.
Man klarer seg.
Og jeg har vært gjennom det før.
Å ja.
Miss Harris...
Det var noe jeg ville spørre deg om.
Selvfølgelig.
Det er noe jeg ikke helt...
Visste faren min at han var syk?
At han var døende?
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
For om han visste det...
...og sa det til deg...
Forstår du?
Hvorfor...?
Hvorfor ikke til meg?
Vel...
Kanskje han...
Hadde han bare sagt det...
...hadde han ikke fått forlate oss slik.
I kulden.
Ja.
Kondolerer.
Takk, Miss Harris.
Hva har du der?
Ingenting.
Jeg leser det senere.
Fikk noen av dere snakket med Mrs. Smith?
Eller noen av de andre damene?
Fint at de forsvarer den gamles minne.
Men de har overbevist seg selv
om at Williams bygde lekeplassen alene.
Parkvesenet fikk mer ære enn fortjent.
Det er på grunn av navnet.
Sir James fikk en del av æren.
Han sørget for det.
Sir James var ganske viktig for lekeplassen.
Han var vel det.
Jeg kan ikke la være å tenke...
...og jeg kjente ikke Mr. Williams så godt som dere,
så klart, men...
-Men det virker som om han... -Han forandret seg.
Ja.
Det var lekeplass-greia.
Chester Street. District-linjen til Stepney Green, så en rask gåtur.
-Nei, du... -Jeg insisterer, sir.
Ærlig talt.
Han trasket gjennom kloakkvannet bare for å komme frem.
Han ble besatt.
Han var forberedt på å være vanskelig.
Jeg var med ham til Plankontoret.
Her. Overlat det til oss, så sender vi det ned.
Fordømte Talbot var der den dagen.
Jeg håpet at du kunne ta det nå,
så kan jeg ta over med en gang.
Jeg kan ikke godkjenne det helt uten videre.
Ikke vær redd. Jeg sørger for at det blir sendt ned.
Jeg venter her mens du sjekker punktene.
Det er opp til deg, men det kan ta tid. Vi har mye å gjøre.
Ta tiden du trenger, Mr. Talbot. Jeg er fornøyd her.
Mr. Hart, du bør dra tilbake.
Si at jeg er forsinket.
På ubestemt tid.
Selvsagt, Mr. Williams.
Han kunne sitte og vente hele dagen.
Noe han gjorde.
Det er svært snilt av deg, Mr. Jones.
Jeg vet at det er en ekstra byrde.
Hva er dette? En lekeplass for barn?
Ja.
-Som haster? -Vi setter pris på at det prioriteres.
-Hvis du ber om det, Mr. Williams. -Takk, Mr. Jones.
-Takk. -Bare hyggelig.
I stedet for å bare gå,
gikk han bort til hver og en av dem...
Takk.
...så dem i øynene...
Takk.
-...og takket dem alle. -Selvsagt.
-Takk. -Selvsagt. Hva som helst.
Takk.
-Takk. -Alt i orden.
Alle sammen.
Parkvesenet slo virkelig på stortromma, hva?
Absolutt.
Mr. Williams ville aldri gjort noe sånt for et år siden.
Jeg var faktisk vitne til noe enda mer bemerkelsesverdig.
Jeg sa det aldri til dere, for...
Vel, det irriterte meg.
Ser du? Av alle disse grunnene
er ikke dette noe vi kan vurdere i overskuelig fremtid.
Beklager. Jeg er virkelig...
Vi dro til sir James' kontor for å fremme lekeplass-saken,
og sir James avviste den.
Og stedet er en skam.
Dessverre har vi enda viktigere prioriteter.
Takk for at dere kom.
De vurderer Anderson som ny redaktør for Punch.
Det høres ikke bra ut. Hva synes du?
Det hadde ikke passet. Mannen er besatt av ballett.
Det er ikke helt rettferdig.
Anderson er også svært opptatt
av detektivromaner og hester.
Sir James...
Unnskyld meg...
...men jeg ber deg...
...om å revurdere.
Jeg ber deg.
Eller i det minste om å holde søknaden åpen en uke til.
Hvilken skade kan det gjøre?
Han tryglet ham.
Han tryglet ham om å revurdere.
Og han godtok ikke et nei.
Men det gikk.
-Hva? -Det gikk.
Det må det ha gjort. Han ombestemte seg.
Ja.
Han gjorde vel det.
Damene har kanskje et poeng.
Ja, men vi var alle med på det.
Ja, men...
Ingen tvil om at gammer'n presset på.
Kanskje han visste det? At han ikke hadde lenge igjen?
Å vite sånt kan styrke en.
Men han visste det ikke. Sønnen var klar angående det.
Jeg tror det stemmer.
Jeg tror han visste det.
Damer.
Vi må ikke miste motet.
Det finnes en vei rundt dette.
Det kan jeg forsikre dere.
Hvordan klarte du å beherske deg, sir?
Jeg har ikke tid til å bli sint, Mrs. Smith.
Det var noe med måten han sa det på.
Damer.
Kanskje vi hadde gjort det samme. Alle her.
Vi hadde jobbet ekstra raskt i en slik situasjon.
Hadde vi?
Det er en naturlig reaksjon.
Jeg vet ikke om...
Jeg tror ikke alle...
...selv vi her...
...hadde reagert på samme måte som Mr. Williams.
Enig.
Hvis han visste det,
gjorde han en god jobb med å holde det hemmelig.
Det var nesten som om han...
Ja.
Du har rett.
Han satte et eksempel for oss.
Hør her, folkens.
La oss gi hverandre et løfte i dag.
La oss love å lære av hans eksempel.
Dette han lærte oss.
La oss love...
...å aldri igjen vike fra ansvaret.
Å aldri igjen dytte ting under teppet.
-Eller opp. -Eller opp.
Mr. Williams har vist oss...
...at hvis...
Hvis vi bestemmer oss for det, kan vi gjøre det enda bedre.
-Det stemmer. -Og la meg si dette.
Mens jeg har ansvar for Offentlig arbeid,
skal vi følge Mr. Williams' minne.
Vi skal få ting gjort.
-Det stemmer. -Hør, hør.
Vær rask hvis du kan. Jeg venter på telefon fra nevøen min.
Selvfølgelig.
Hallo, Peter.
Hysj.
Ja, Mr. Singh?
Utdanning insisterer på at dette er til oss, sir.
Og hva er dette?
Uenigheten rundt de foreslåtte ferdighusene
ved St. Mary's School i Shoreditch, sir.
Å, det.
Mr. Hart, kan du sjekke St. Mary's School?
Det er Utdannings sak, Mr. Middleton. Det er skoler.
Likevel, sir. Utdanning insisterer.
Vel...
Vi kan ha den her inntil videre.
Ingen skade skjedd.
Posten, takk.
Mr. Middleton.
Ja, Mr. Wakeling?
Kan jeg få tre eksemplarer, Mrs. Johnstone?
Det var alt. Takk, Mr. Singh.
MR. WAKELING PRIVAT OG KONFIDENSIELT
Jeg lurer på, Mr. Wakeling,
om jeg kan gå over til noe du kan anse som mer personlig.
Jeg ønsker ikke å forringe lekeplassen vår,
men jeg sa uansett at det var
en liten ting.
Og at det snart vil
gå samme vei som de fleste små ting.
Den kan forfalle,
eller erstattes av en større plan.
For å være helt ærlig
kan vi ikke anta at vi har reist et varig monument.
Skulle det komme dager da det ikke lenger er klart
med hvilken hensikt du styrer din daglige innsats...
Da slitet ved det
truer med å redusere deg til tilstanden
jeg så lenge eksisterte i...
Da ber jeg deg huske vår lille lekeplass...
og den beskjedne tilfredsstillelsen som ble vår rett da den ble ferdigstilt.
God kveld, sir.
God kveld, betjent.
Er alt i orden?
Ja. Jeg ville bare se lekeplassen igjen.
Jeg spilte en...
En liten rolle i å gjøre den til virkelighet.
Jeg jobber på LCC.
Sier du det, sir?
Da har folk her mye å takke deg for.
Jeg gjorde ikke stort.
Han som gjorde det...
Han som gjorde det, døde i vinter.
Mr. Williams.
Ja.
Han vil bli husket her med...
...respekt og hengivenhet.
Jeg fikk aldri æren av å møte Mr. Williams personlig.
Han var alltid så opptatt.
Hvis du var vennen hans, sir,
har du kanskje ikke noe imot at jeg forteller dette.
Stasjonssjefen sier at jeg er tåpelig, men...
Jeg tenker på det.
Vær så god.
Du er kjær for meg
Du er sammenflettet med mange bånd
Fra hjem og barndom
Bladene dine var vårens første
Dine blomster, sommerens stolthet
Det fantes ikke noe vakrere tre
På hele landsbygda
Vi satt under din spredende skygge
Barna rundt deg løp
De plukket vakre, røde bær
Og lagde halskjeder
Min mor, å, jeg ser henne nå
Hun smilte så vakkert
Med lille Jeannie på fanget
Og Jamie på kneet
Jeg burde ha overtalt ham for hans eget beste.
Bedt ham komme inn fra kulden.
Men han så så...
Så glad ut.
Og det var så synd å...
...forstyrre ham.
Jeg så for meg at han ville gå av husken og gå hjem.
Mr. Williams hadde...
...en dødelig sykdom.
Og jeg tror det var riktig...
...at du ga ham det øyeblikket.
Og jeg tror du har rett.
Han var glad da du så ham.
Kanskje så glad som han noensinne hadde vært.
Så ikke bekymre deg mer, betjent.
-God kveld, betjent. -God kveld, sir.
Undertekst oversatt av: John Friberg