DrSi predstavlja ŽIVETI
Dobro jutro.
Jutro. –Dobro jutro.
Jutro. –Tukaj sem, pripravljen na boj.
Predstavil vas bom.
To je g. Peter Wakeling, naš novi sodelavec.
G. Wakeling, g. Hart. –Me veseli.
Me veseli. –G. Rusbridger.
Me veseli. –Me veseli.
Težko smo vas čakali. Skoraj dva meseca smo že v okrnjeni postavi.
Upam, da bom v pomoč. Kakšen teden ali dva bo najbrž trajalo.
Kar brez skrbi.
Ob tej uri je to nekakšno pravilo.
Ne sme biti preveč prešerno. Tako kot v cerkvi.
Razumem, kam merite.
Prvi dan je vedno malce grozen.
Drži. –Se boste že privadili.
Kar zadeva te može tu,
bodo malenkost boljši, ko se zbudijo.
Za nas vam ni treba skrbeti, g. Wakeling, vaši tovariši smo.
Pazite samo, da se pri starini dobro zapišete.
Mislite g. Williamsa?
Ko sem bil na razgovoru, se je zdel prijeten.
Čeprav morda malce hladen.
Res pa je, da ga nisem veliko videl.
Zdaj boste imeli priložnost.
Bližamo se njegovi postaji.
Pazite na vrata!
Bo prišel sem?
Ne, nikoli se ne pelje z nami.
VLAKI ZA MESTNE PROGE IN ZAHOD WATERLOOJA
Dobro jutro, gospodje. –Dobro jutro, g. Williams.
Pridite, g. Wakeling.
Dobro jutro, sir James.
G. Rusbridger, zakaj je ta D19 spet pri nas?
G. Wright z oddelka za načrtovanje je menil,
da manjka potrdilo o nakazilu.
Potrdilo lahko izdamo šele, ko je D19 odobren.
Ja, to sem rekel g. Wrightu, g. Williams,
vendar tega ne sprejme.
Torej naj za zdaj ostane tukaj.
Nobene škode ne bo.
Veliko srečo imate, g. Wakeling.
Dobili ste enega od najvišjih nebotičnikov.
Po zaslugi g. Woodwarda, vašega predhodnika.
Če vaš nebotičnik ni dovolj visok,
ali bog ne daj, da ga nimate, ker delate prehitro,
se bo ljudem zdelo, da nimate pomembnega dela.
Razumem.
Prvo pravilo, g. Wakeling. Nebotičnik naj bo visok.
Gospe s Chesterjeve, gospod.
Pripeljite jih noter, g. Singh.
G. Middleton, vi ste na vrsti, prosim lepo.
Seveda, g. Williams.
G. Wakeling, morda bi želeli pomagati g. Middletonu.
Kajpak, gospod.
Gospe.
Kako ste kaj danes?
Včeraj smo bile ves dan v tej zgradbi.
Na oddelku za parke, nato za načrtovanje
in na koncu še za komunalo.
Malo preden ste včeraj zaprli,
so nam rekli, naj to prinesemo vam.
Posvetoval se bom z g. Williamsom.
Samo trenutek.
Oddelek za javna dela. Želite?
Novi ste tukaj, kajne?
Ja. Prvi dan.
Lepo uživajte.
Zabave tu nikdar ne zmanjka. –Eliza.
Samo malo kramljam z mladeničem.
Vaše pismo in prošnja sta zelo dobro sestavljena.
Kajpak to vemo že od prej.
Toda najprej ju morate nesti na oddelek za parke v tretjem nadstropju.
Včeraj smo bile tam, gospod.
Celo klop so nam ponudili, da smo se usedle,
tako dolgo smo bile tam.
Eliza. –Se opravičujem.
Nočemo, da imate še dodatne težave,
zato je g. Williams predlagal,
da vas spremlja član našega oddelka,
ki bo poskrbel, da se ne bo znova kaj zapletlo.
To je g. Wakeling.
Odlično.
Odlično. Ja, poskrbel bom, da ne bo zapletov …
Zelo lepo.
Potem pa le brž na našo stran ograje.
Ja, kajpak. Hvala, g. Singh. Izvolite za mano, prosim.
Dovolite, da grem jaz prva.
Zgradba nam je najbrž bolj znana kot vam.
Opravičujem se.
Žal bom moral danes predčasno oditi.
Ob dvajset minut čez tretjo.
G. Middleton, bi prevzeli vajeti, ko bom odsoten?
Seveda, g. Williams.
Poskrbel bom, da bo vse, kot je treba.
Hvala, g. Middleton.
Je res, kar slišim, da nas zapuščate, gdč. Harris?
Ni še zagotovo, g. Williams.
Bila sem na razgovoru. Mislim, da mi je šlo dobro.
V Lyons Corner Housu.
Torej boste ena tistih …
Kako jim že rečejo? Poskočne natakarice?
Čedni boste v tistem predpasniku, gdč. Harris.
Pomočnica poslovodje bom, g. Hart.
Ko me bodo uvedli.
Nisem hotel biti nesramen, gdč. Harris.
Odličen kolač z melaso imajo.
Vsaj v Lyonsu na Coventryjevi.
Dober predlog, gospod.
Za g. Wakelinga.
Igrišče krvavo potrebujemo. Nimajo se kje igrati.
Smetišče je, ni ustreznejše besede.
Podgane pa takole velike. In to zraven naših hiš.
Kaj, pri bogu?
Morali se bosta navaditi.
PARKI
Torej po stopnišču K? –Ja, K.
Dobro. Po tistem hodniku? –Ja.
Najlepša hvala. –Malenkost, gospod.
Lep dan želim.
Semkaj, gospe.
Pridite.
Oddelek za parke vztraja …
Vse lepo in prav, vendar smo to že dorekli.
Najprej je treba urediti odvajanje vode.
To sem vam že pojasnil.
Komunala mora to odobriti.
Lep dan želim, gospe.
Otroško igrišče?
Nismo pravi naslov. Oddelek za javna dela
vam bo z veseljem pomagal. –Javna dela?
Od tam je on.
Z javnih del ste? –Ja.
Moj prvi dan je.
Zakaj, pri bogu, ste gospe pripeljali sem?
Opravičujem se.
Imate odličen načrt. Želim vam vso srečo z njim.
Nesite to pri priči nazaj na vaš oddelek.
Te gospe si zaslužijo boljši odnos.
Lep dan vam želim.
G. Wakeling, kako vam lahko pomagam?
Prošnja tistih gospa, gospod.
G. Harvey na komunali vztraja, da smo mi pravi naslov.
G. Harvey se močno moti.
Vseeno lahko ostane tukaj. Nobene škode ne bo.
Hvala, g. Wakeling.
V BOŽJO SLAVO TER SPOMIN ČLANOM IN OSEBJU
LONDONSKEGA OKRAJNEGA SVETA,
KI SO DALI ŽIVLJENJA ZA SVOBODO IMPERIJA
IN SVOBODO TEGA MESTA
Kaj ste potem izbrali za počitnice?
Bournemouth. Naslednji ponedeljek za deset dni.
Lepo. Gotovo se veselite.
V isto gostišče greva kot predlani.
Odlično večerjo imajo.
Naslednji pacient, prosim.
Ja, doktor.
G. Williams, doktor vas bo zdaj sprejel.
Hvala.
Meni so ljubše plaža na vzhodu.
Prodnata plaža je zelo neudobna.
Se popolnoma strinjam.
G. Williams.
Prosim, izvolite sesti.
Hvala.
Dobili smo izvide.
Bojim se, da tokrat ni nobenega dvoma.
To mi gre vedno težko z jezika.
Seveda.
Rekel sem: "Če bi to radi, potem vem, kam morate."
Kako prekanjeno.
Dober večer, gdč. Fry. –Dober večer.
Nehaj.
Še vedno naju gleda. –Le kako?
Saj nima oči na hrbtu.
Verjemi, da ima.
Če je tvoj oče doma, je pravi čas, da se pogovorimo o tistem.
Ni dober čas.
Enkrat boš moral načeti temo.
Ne nocoj, dragica. Nisem pri volji.
In tudi doma ga ni.
To ni njegov dan za kino.
Oče?
V torek ni šel, zato je šel nocoj.
Kot sem rekla, ne moreš večno odlašati.
Do božiča hočem ven iz te zadušljive hiše.
Do božiča? V tako kratkem času ni mogoče kupiti hiše in se preseliti.
Poleg tega je denar njegov. Ne moreva …
Tvoja mama ga je namenila nama.
Zakaj ga tako tišči k sebi? Midva ga potrebujeva.
Moraš govoriti z njim. Resno.
Oče! Kaj, pri bogu?
Oče, prestrašil si naju. Mislila sva, da si v kinu.
Je s tabo vse v redu? –Ja.
Malo sem sedel tukaj in premišljeval.
Potem sta vidva prišla.
Bi se malo usedla?
No … –Ne. Zgodaj morava vstati.
Pripraviti se moram za v posteljo. Ti tudi, dragec. Lahko noč.
Šel bom.
Saj si slišal šefinjo. –Ja.
Daj no, mama gre naprej.
Bravo za tvojega fanta.
Bravo.
Resno mislim.
Moški, kot si ti, potrebuje ženo.
Tvoj sin jo bo že sprejel.
Otroci se vsega navadijo.
Oče?
Oče.
Oče?
Michael?
Bi hotel zakleniti?
Ne bo naju več dol.
Oče?
Si tam?
Ja.
Pa lahko noč.
Lahko noč.
Upam, da ni jezen. –Seveda je. Če ne bi ti …
Ne delajva zdrah. –Le kako bi jih?
Nikoli ne zamuja. Očitno se je nekaj zgodilo.
Snaha je rekla, da je zjutraj odšel kot po navadi.
Bi morali obvestiti policijo?
G. Williams ni otrok.
Kaj bo policiji mar za to, da nekaj ur zamuja v službo?
"Nekaj ur zamuja v službo."
Kdo bi si mislil?
Včeraj je prej odšel, danes zamuja.
Morda si je rekel, da ima dovolj.
Da bo naredil konec.
To namigovanje mi ni všeč, g. Hart.
Pravzaprav se mi zdi sila neokusno.
Škoda, da je izbral ravno današnji dan.
Zakaj, gdč. Harris?
Lyons Corner House hoče moje priporočilo.
Zato mora g. Williams … –Če potrebujete priporočilo,
gdč. Harris, lahko to uredim kot namestnik g. Williamsa.
Saj samo malo zamuja.
Ni potrebe … –Prav res.
Hvala, g. Middleton,
raje bom počakala, da se vrne g. Williams.
Kako je mogoče, da v tem našem letoviškem mestecu,
kamor se zgrinjajo nespečneži iz vse države,
človek ne more kupiti niti navadnih uspavalnih tablet?
Dovolj o tem, g. Sutherland.
Če bi res tako malo spali, kot pravite,
ne razumem, kako lahko vaši možgani sestavijo
tako neumne besedne zveze.
Da sploh ne omenjam vaših …
Bova rekla "zabav"?
Spomnite se, prosim, na moje zadnje veliko delo.
"Osupljive nogavice."
Močno sumim, da se vam je zdelo opolzko in banalno.
Zelo dobro veste, g. Sutherland, da ga nisem videla.
Dokazali ste moj prav.
Dramatična vizija vaše najzvestejše stranke,
vi pa ste so jo zavrnili, se v zadregi obrnili stran.
Bi bilo tako tudi v Parizu,
kjer sem, ko se mi je družina odpovedala,
tako očarljivo zapravil mladost?
Noč, vino, ženske,
kabaret, Moulin Rouge.
Kdo ve, ga. Blake. Če bi se rodili v Franciji,
bi morda zdaj visoko brcali s svojimi čudovitimi nogami
na zadovoljstvo zahtevne publike.
G. Sutherland, pazite se.
To naše majhno mestece, ga. Blake, je morda angleško,
vendar imam zanj vseeno visoke cilje.
Bournemouth, Bognor Regis, tema dvema ni rešitve.
Tukaj pa upanje še tli.
Vse to bi lahko dosegel.
Vse to in še več bi dosegel za to mesto, ko bi vsaj …
Ko bi vsaj lahko spal.
Oprostite.
Ničem motiti.
Ne motite, gospod.
Pravzaprav ste dobrodošli, da se pridružite razpravi.
Prijazno od vas,
vendar bi rad na štiri oči govoril z gospodom, če je to mogoče.
Razumem. Kar izvolita.
Kaj vse doživiš.
Je to razumeti kot povabilo, da prisedem?
Če bi želeli.
Oprostite mi. Ko sem slišal, o čem govorite, sem pomislil …
Ja?
Če bi želeli …
Lahko jih vzamete.
Zelo prijazno od vas, starina. Prav to potrebujem.
In …
Še te.
Veliko jih imate.
Zelo sem vam hvaležen. Z veseljem jih vzamem.
Razmišljal sem o tem.
Vendar ne bi zmogel.
Gospodinji bi naredili veliko sitnosti.
Zanimivo. Prav to sem tudi jaz pomislil.
Morda ni ravno tako, kot se vam zdi.
Veste, precej tečna zadeva je.
Zdravnik mi je dal še šest mesecev.
Največ osem, devet.
Zelo mi je žal.
Zanimivo.
Prvi ste, ki sem mu to povedal.
Šele prišel sem sem.
Lahko jih vzamete, ne potrebujem jih več.
Šest mesecev. Devet.
Ne zdi se veliko, toda nekaj vendarle je.
Dovolj časa, da uredite stvari in zaužijete življenje, če želite.
Z banke sem vzel nekaj denarja. Skoraj polovica prihrankov je.
Poslušajte, starina. Zdaj pa dovolj.
Previdnejši morate biti.
Saj razumete mojo težavo.
Dvignil sem denar in prišel sem, da bi …
Si malo privoščil, zaužil življenje, kot ste rekli.
Toda spoznal sem …
Da ne vem, kako.
Začne se z W, izgovori pa kot V.
Po vojni so to seveda spremenili.
ZABAVIŠČE
MENJALNICA
To!
Odlično vam gre.
Hočem, da je gola.
Perez jo je vrtel okoli prsta.
Moral je biti strog.
Ne, ne, ne. Ne, ne.
Ko ti takšno dekle ukrade klobuk, je ceneje, če kupiš novega.
Staro stran, začenja se novo.
Vidite ta klobuk? Ni slab. Veste, kaj mislim?
Bi imeli kaj takšnega?
Ni slab. Govoril bom z njim.
Govoril bom z njim. Če bo cena prava …
Tako sem družino vodil kot gledališko igro.
Hattie, to je moj prijatelj, g. Rodney Williams iz Esherja v Surreyju.
Možakar je hudo bolan.
Zakaj potlej pije?
Prav res, zakaj?
Odločil se je, da zaužije življenje, kolikor mu ga je še ostalo.
In zaradi tega ga moramo občudovati.
Ga ne občuduješ, Hattie?
Če je bolan, potem to ni dobro zanj.
Ne razumeš.
Ta človek, ki je do včeraj samo obstajal,
je vstal v življenje.
Poglej, celo nov klobuk ima.
Že dobro. V redu, v redu.
Kaj še znamo? Kdo bo naslednji?
Ja, jaz …
Jaz imam eno.
Kaj boste zapeli, gospod?
Po materini strani imam nekaj malega škotske krvi.
V njej je zdajle kar precej škotskega viskija.
Prav imate, res je. Vseeno bi zapel pesem, če smem.
Poznate pesem Jerebika? Jo poznate.
Jerebika? Stara škotska pesem, kajne?
Ja, malo škotske krvi imam. Tako kot moja pokojna žena.
Bila je …
O, jerebika, jerebika,
kako si mi preljuba.
Prepletene tvoje veje
bile moj dom so, otroštvo rano.
Tvoje listje pomlad je oznanilo,
tvoji cvetovi bili poletja so ponos.
Ni tako čudovitega drevesa
na deželi vsej.
Na deblu tvojem bilo veliko je imen,
ki danes jih ni več videti.
Zapisana v mojem srcu so,
v pozabo ne bodo šla.
Sedeli smo v bogati senci tvoji,
otroci so okoli tekali,
obirali tvoje rdeče jagode,
ogrlice si pletli iz njih.
Moja mati, še sedaj jo vidim …
Moja …
Res mi je žal.
Pojdiva, starina. Še nekam vas bom peljal.
G. Williams?
Pa ste res vi.
Malo sem bila v dvomih. Zaradi novega klobuka.
Ja. Starega sem izgubil.
Prav lep je. Kaj neki bodo rekli v pisarni?
Ja, kdo ve.
Kaj menite, gdč. Harris? Bo moj klobuk požel navdušenje?
Preveč zadrti so, da bi jih karkoli navdušilo.
Zdaj mi za to ni več mar, ker imamo novo službo.
Kaj res? –Ja, zato sem vas tako vesela.
Ne samo zato, kajpak.
Vesela sem, da je z vami vse v redu.
Ko vas ne včeraj ne predvčerajšnjimi ni bilo …
Drži, kar poniknil sem.
Veste, imel sem druge …
Pustiva to.
Povejte kaj o svoji novi službi, gdč. Harris.
Poznate jo, g. Williams.
Delala bom v Lyons Corner Housu.
V podružnici tu za vogalom.
Pomočnica poslovodje bom.
Ko se bom enkrat uvedla.
Zelo se veselim. Oprostite.
Nikar. –Nisem hotela …
Nič ne de. Okrajna uprava ni za vse.
Res sem vesela, da vas vidim, g. Williams. Odkrita bom.
Služba je sicer moja, vendar potrebujem priporočilo.
Ker ste bili odsotni … –Razumem, da je bilo zoprno.
Nameraval sem si privoščiti kosilo pri Fortnum'su.
Če bi se mi hoteli pridružiti, vam pri kosilu napišem priporočilo.
Res? –Zakaj ne?
Da se oddolžim za nevšečnosti, ki se vam jih povzročil.
Fortnum's?
Veste, g. Williams,
ko ste takole sklonjeni nad papirje,
se nenadoma zavedam, da ste res isti človek.
Tisti, ki je vsak dan na čelu naše pisarne
zadnjih 16 mesecev mojega življenja.
Zdaj pa vidim, da v resnici sploh niste takšni.
Veliko zanimivejši ste.
Fortnum's, nov klobuk.
Ne bom vam napisal boljšega priporočila,
ker tako govorite.
Ne prilizujem se vam, g. Williams.
Pravim samo, da sem se motila o vas.
G. Williams, če obljubite,
če zatrdno obljubite, da se ne boste jezili,
vam povem moj skrivni vzdevek za vas.
Obljubim. –Res se ne smete jeziti.
Saj ne samo za vas, za vse jih imam.
Poznam jih samo jaz in sestrična Rosemary, s katero si delim sobo.
Razumem. –G. Rusbridgerja, na primer,
kličem Mahalec.
Ker s peresom samo maha nad papirjem,
kot da se bo lotil dela, naredi pa nikoli nič.
In g. Hart.
Njega kličem Zbegani dimnik.
Ker ves čas kadi in je ves čas zbegan.
Ste videli njegove obrvi?
"G. Rusbridger, k moji mizi."
Nič se mu ne sanja. –Zelo dobro.
Zdaj bom povedala vzdevek, vi pa uganite, za koga gre.
Dela v četrtem nadstropju.
Julij Cezar.
Julij Cezar?
Rekel bi, da je to g. Brown iz računovodstva.
Pravilno!
Oprostite. Bi želeli še kaj? Sladico?
Zame ne. Morebiti bi hotela mlada dama.
Ja.
Vedno sem si želela eno tistih sladolednih kup.
Rdeče-belo slavo?
Ja, prosim. S sadjem in oreški na vrhu.
Vsekakor. –Najlepša hvala.
Ste prepričani, da lahko?
Vsekakor.
Gdč. Harris, niste še prišli do bistva.
Nameravali ste mi povedati, kako kličete mene.
Ne, trapast vzdevek je.
Raje ne bi povedala.
Ne, ne. Če ste prišli tako daleč, mi morate povedati.
Prav. Obljubili ste, da se ne boste jezili.
Gospod Zombi.
Kako?
Hvala.
Gospod Zombi.
V nekem filmu so bili. S tisto igralko, kako ji je že ime.
Zombiji so nekaj takega kot egipčanske mumije,
samo da lahko hodijo in delajo razne stvari.
Nekako so mrtvi, samo ne zares.
Gospod Zombi.
Ojej.
Oprostite mi, g. Williams. To je bilo zelo hudobno od mene.
Ne ženite si k srcu, gdč. Harris.
Gospod Zombi je dober vzdevek.
Pravzaprav je zelo na mestu. Všeč mi je. Gospod Zombi.
Egipčanska mumija, samo da lahko hodim.
Rdeče-bela slava, gospodična. –Najlepša hvala.
Ujeti moram vlak ob 16.56.
Sicer bom na istem kot najini sodelavci.
To bi bilo res nerodno.
Sprašujem se, ali nisva bila hudo pokvarjena.
Ne delajte si več skrbi s tem, gdč. Harris.
Zdaj se osredotočite samo na Lyons Corner House.
Bom. Na vas sem mislila.
Zame pa nikar ne skrbite.
Preživel sem čudovit popoldan.
Jaz tudi.
No, gdč. Harris, pa zbogom.
Zbogom, g. Williams.
V ponedeljek se bo gotovo vrnila.
Vseeno se to ne dela.
Čeprav zares odhaja.
Vemo, da gre v Lyons Corner House.
G. Middleton, kot vršilec dolžnosti vodje
bi lahko to preverili.
To bi bilo proti pravilom, g. Rusbridger.
Čeprav ne gre samo za golo radovednost?
Glejte. Resnično …
Želim si, da bi se g. Williams vrnil. Morda bi bilo potem spet …
Malo več reda.
… in to z neko mladenko.
Kaj bi ljudje rekli? Kako bi to vplivalo na vas,
če bi živeli v isti hiši?
Samo to sem vam hotela povedati.
Lep večer želim. Pridi.
Ženska je prava nadloga.
Samo godljo dela.
Najrajši vidi …
Glej, naj verjameva, da je moj …
Pogovoriti se moraš z njim. Ljudje že govorijo.
Nekaj bi vama rad povedal.
Malce tečna zadeva je.
Ampak …
Najbrž bi moral …
Nezaslišano je.
Pri njegovih letih.
In to dekle, komajda ženska …
Dama vsekakor ni. –Vse se ujema.
Klici iz njegove službe, prihranki.
Govoriti moraš z njim. Že zdavnaj bi moral.
O vsem. –Saj bom govoril z njim.
Rade volje bom govoril z njim.
Poslušajta, o nečem bi se morali pogovoriti.
Jaz …
Tukaj ste, oče.
Čudovito diši.
Ja, upam, da vam bo teknilo.
Alf Jordan si je na počitnicah zvil gleženj.
Težko bo okreval do začetka sezone.
Ježeš, kakšna smola.
Malce tečna zadeva.
Ljubček, ni lepo, da bereš za mizo.
Se opravičujem.
Smo pripravljeni? –Seveda smo.
Bolj ne bi mogli biti.
Pastirska pita.
Ja, kar nekaj mesa je notri.
Naj jaz postrežem?
Ne.
Odlično.
Hvala, dragica.
Bili so časi, ko je tisto, kar si storil v Londonu,
v Londonu tudi ostalo.
Dandanes pa pol ulice hodi na delo v London.
Res je tako, draga moja.
Pol ulice.
JULIJ 1953
AVGUST 1953
Gospodična.
Gospodična?
Klobasica v testu je mrzla.
Se opravičujem.
Gospodična? –Samo trenutek, gospod.
Novi ste tukaj, mar ne? Ne znajdete se še.
Vam prinesem še kaj, gospa? Morda bi še čaja?
Razmislila bom.
Oprostite. –Gospodična?
Malce se podvizajte. Gnečo imamo.
Seveda, g. Adams. G. Williams.
Spet niste v službi? Prav razočarana sem.
Kot sem jaz razočaran, da ste tu že tretji teden
in še vedno delate kot natakarica.
Vas niso sprejeli na mesto pomočnice poslovodje?
Ja. Upam, da mi bodo sčasoma dali kakšno pomembnejše delo.
Lahko govorim z vašim nadzornikom.
Ne, ni treba, hvala.
Zakaj se niste vrnili v službo? Zadnjič ste rekli, da se boste.
Ja. Ravno zdaj sem razmišljal o tem.
Saj res ni veliko drugega, s čimer bi se zamotil.
G. Williams, žal mi je, veliko dela imam.
Kajpak. Ne bom vas zadrževal. Vseeno …
Hotel sem vas vprašati, kdaj končate izmeno.
Zakaj vas to zanima?
Zakaj?
V kinematografu vrtijo film Bil sem vojna nevesta.
Morda bi se mi pridružili.
Ne, ne bom spodbujala tega, da se izogibate službi.
Vrniti se morate tja. Kaj si bodo mislili?
Že, vendar je danes …
Moj dan za kino.
Zaželel sem si družbe.
No, ja.
Cary Grant, gdč. Harris.
Kolikor vem, vam je zelo pri srcu.
Težave z ženskami?
Čez glavo, narednik.
Že imate kakšne otroke?
Oh, moj ubogi križ.
Poznate tisti grozen občutek pred zajtrkom?
Ne, ne poznam. –Imate pa srečo, narednik.
G. Williams, domov moram, da ne bo sestrične skrbelo.
Ja, kajpak. Samo tole še poglejte.
Verjemite, ni tako enostavno, kot se zdi.
Poglejte.
Tako težko je. –Res moram iti, g. Williams.
Vsekakor.
Bi vseeno poskusili, preden greste?
Imam občutek, da vam bo šlo dobro od rok.
Zajec je tisti, ki ga hočeva. –Naj bo. Samo enkrat, potem grem.
Še zdaleč ni tako lahko, kot se …
Naj me strela.
Odlično, gdč. Harris. Lahko bi vedel, da vam bo uspelo.
Tako, zdaj pa grem.
Ja, kakopak.
Pospremil vas bom na postajo.
Bravo, gdč. Harris.
Gdč. Harris.
Kaj pa je, g. Williams? –Zanima me,
ali bi hoteli z mano na pijačo.
Za nekaj minut, nič več.
Namreč, veste …
Ne morem …
Ne morem še domov.
To res ni lepo, se vam ne zdi, g. Williams?
Vem, da je to popolnoma nedolžno, ničesar ne namigujem, samo …
Precej starejši ste od mene.
Lahko bi kdo pomislil, da …
Da sem vas prevzela.
Prevzela?
Po svoje ste me najbrž res.
Vendar ne tako, kot bi ljudje mislili.
Odkar ste prišli, je bilo vse zelo drugače.
Priznam, da me je včasih skrbelo, ali je vaš odnos …
Primeren. Toda začel sem vas ceniti.
Ne le zaradi vaše mladosti.
Tudi zaradi drugih vrlin.
Vaše sle do življenja.
Vse naredite tako veselo in razigrano,
celo ko ste delali pri nas.
G. Williams, navaden človek sem, tako kot vsi drugi.
Nobenih posebnih vrlin nimam.
Poskušam biti vesela, drži, vendar …
Gdč. Harris, se vam lahko zaupam?
Tega nisem še nikomur povedal.
Niti sinu.
Gre za dokaj …
Tečno zadevo, ampak dejstvo je …
Dejstvo je, da ne bom več dolgo živel.
Raka imam. Tukaj.
Ko sem to izvedel, sem …
Malo sem se ozrl okoli sebe.
Tisti dan, ko sem vas videl v Piccadillyju …
Poglej jo, sem si rekel.
Poglej gdč. Harris.
Ko bi bil vsaj en dan tako živ.
Morebiti sem upal, da mi boste pokazali,
me naučili, kako vam biti podoben.
G. Williams, vaš sin …
Zakaj niste povedali sinu?
Torej …
Michael mi pomeni vse na svetu.
Vendar je zdaj …
Ima svoje življenje, svoje skrbi,
kar je tudi prav.
Toda prav imate, res se vedem kot star norec.
Kakšen je že vzdevek, ki ste mi ga dali?
Gospod Zombi.
Saj res. Gospod Zombi.
Nisem bil od nekdaj tak.
Ko sem bila vaših let, odkar sem bil takole majhen,
sem si želel …
Da bi bil džentelmen.
Nič posebnega, samo preprost džentelmen.
Zjutraj sem jih videl,
ko so stali na železniški postaji, ko sem šel z mamo tja.
Nosili so obleke in klobuke ter čakali vlak za London.
Takšen džentelmen.
To sem si …
To sem si želel, da bi nekoč postal.
Kaj se je potem zgodilo?
Tiho se je priplazilo vame. Dan je sledil dnevu.
Prav neverjetno, da nisem opazil, kaj postajam.
Potem sem vas pogledal …
In se spomnil …
Kakšen je bil občutek, ko sem bil sam tako živ.
Se kdaj na poti domov ustavite in opazujete otroke pri igri?
Na ulici ali na dvorišču?
Ko pride ura in jih mame pokličejo domov,
otroci pogosto ugovarjajo, se malce upirajo.
In prav je tako.
Veliko bolje kot tisti otrok, ki ga včasih vidite,
kako sam čepi v kotu, se ne vključi v igro,
ni srečen, pa tudi nesrečen ne.
Zgolj čaka, da ga mama pokliče domov.
Bojim se, da bi lahko končal kot ta otrok.
Čeprav si tega res ne želim.
Ko bo prišel čas,
ko me bo stvarnik poklical k sebi …
Gdč. Harris,
upam, da mi boste lahko oprostili za vse.
Predolgo sem vas zadrževal. Pospremil vas bom na avtobus.
G. Williams, se dobro počutite?
Še nikoli bolje. Zdaj pa brž, vaša sestrična bo v skrbeh.
Dobro jutro, g. Singh. Stopite z mano, prosim.
Dobro jutro želim. –G. Williams.
Dobrodošli nazaj.
G. Hart, naš spis o porušeni zgradbi na Chesterjevi, ki jo uničila bomba.
Za katero gospe predlagajo,
da se spremeni v otroško igrišče. –Mislim, da …
Mislim, da …
Če se ne motim, ga ima g. Rusbridger.
V petek ste ga vzeli z mize g. Williamsa.
Takrat so bile gospe zadnjič tukaj.
G. Rusbridger? –Ja, res je.
Tu nekje mora biti.
Pravite, da so bile znova tukaj? –V petek, gospod.
Ja, tukaj je.
Ravno dovolj časa je še do kosila. Predlagam, da kar krenemo.
Krenemo? –Spis bomo vzeli s sabo,
samo dobro se oblecite, ker lije kot iz škafa.
Saj prav to je tisto. Zunaj je res mokro.
Bomo že kako, g. Hart.
Ga. Johnstone, niso naju še uradno seznanili.
Dober dan, g. Williams. Me veseli, da sem vas spoznala.
V zadovoljstvo mi je.
Ga. Johnstone, bi bili tako prijazni in popazili na vse, ko nas ne bo?
Vsekakor, gospod. –Hvala.
Gospodje Middleton, Hart, Rusbridger in Wakeling, kar za mano.
Hvala, g. Singh.
Chesterjeva. Z vlakom do Stepney Greena, nato pa peš.
Je že dobro, dragica.
Prav lepo pogreb je bil. Mislim, da je bil vsem všeč.
Prosim? –Lepo pogreb je bil.
Mislim, da je bil vsem všeč. –Ja, seveda.
Izvoli. –Hvala.
Dober dan, sir James. Lepo od vas, da ste prišli.
Dober dan, g. Ryman.
Middleton, gospod.
Delali ste skupaj z njim. Najbrž je tako, kot bi izgubili svojca.
Da, gospod. Ni dosti drugače.
Rad bi samo rekel, da nam je zelo hudo.
Hvala, gospod. –Hvala, sir James.
Poslušajte, gospod …
Middleton. –Middleton, seveda.
Bi prišli v ponedeljek zjutraj v mojo pisarno?
Da se pogovoriva o tem, kako naprej.
Kajpak, gospod.
Seveda moramo pripisati zasluge tistim, ki si to zaslužijo.
Ampak način, kako so tiste ženske delale cirkus …
Na koncu so vrgle slabo luč na našega pokojnega prijatelja.
Tako skromen možakar je bil.
Če bi bil zdaj tukaj, bi prvi ugovarjal.
Oprostite mi.
Gdč. Harris.
Pozdravljeni, g. Wakeling. –Dober dan.
Videl sem, da ste govorili z gospemi.
Ja, zelo jih je prizadelo. Imele so ga v čislih.
Ja. Glejte, gdč. Harris …
Spraševal sem se, ali …
Kaj ste se spraševali, g. Wakeling?
G. Wakeling. –G. Williams.
Žal mi je, da bom kar tu opravil.
Zdelo se mi je najbolje, da vam to takoj predam.
Med očetovimi stvarmi je bilo.
Očitno je pomembno.
Pismo je označil kot "osebno in zaupno".
Prav res.
Gdč. Harris.
Niso naju še predstavili.
Vseeno bi želel z vami besedico na štiri oči.
Na štiri oči? –Ja.
Če nimate nič proti. –Seveda.
Se opravičujem.
Je že dobro.
Izvolite za mano.
Oprostite, da sem vas odpeljal proč. –Nikar, je že dobro.
Lepo od vas, da ste danes prišli.
Hvala.
Zelo mi je žal.
Gotovo je huda izguba za vas.
Prav res.
Pravzaprav naju niso predstavili. –Ne.
Vem, da ste delali z njim.
Ja. Samo kratek čas.
Margaret Harris.
Gdč. Harris.
Me veseli. –Me veseli.
Oprostite mi, morala bi se prej predstaviti,
toda bili ste tako zasedeni.
Je že dobro.
Resnično mi je hudo.
Gotovo vam je težko.
Treba je zdržati.
Nekaj podobnega sem enkrat že doživel.
Seveda.
Gdč. Harris,
nekaj sem vas hotel vprašati.
Kar povejte.
Nečesa ne morem …
Je moj oče vedel, da je bolan?
Da so mu dnevi šteti?
Ne vem … Ne vem, kaj naj rečem.
Če je vedel …
In vam povedal …
Razumete, kaj mislim?
Zakaj …
Zakaj mi ni povedal?
No …
Morda je …
Če bi mi povedal,
ne bi nikoli dovolil, da se tako poslovi.
V tistem mrazu.
Ja.
Žal mi je.
Hvala, gdč. Harris.
Kaj imate to?
Nič ni.
Kdaj drugič ga bom prebral.
Je morda kdo govoril z go. Smith?
Ali katero drugo gospo?
Lepo od njih, da skušajo ohraniti spomin nanj,
vendar so skoraj prepričane,
da je g. Williams sam zgradil tisto igrišče.
Oddelek za parke je pobral več zaslug, kot mu pritiče.
Ker je oddelek za parke.
Tudi sir James si je prilastil del zaslug.
Za to je že poskrbel.
Za tisto otroško igrišče je bil sir James zelo pomemben.
Najbrž res.
Nekaj mi ne gre iz glave.
G. Williamsa seveda nisem poznal tako dobro, kot ste ga vi, ampak …
Zdelo se mi je, da … –Da se je spremenil.
Ja.
To igrišče je bilo krivo.
Chesterjeva. Do Stepney Greena, nato pa peš.
Ne, ne, nikar … –Vztrajam, gospod.
Zares.
Brodil je po tisti vodi iz kanalizacije, samo da je prišel tja.
Obsedlo ga je.
Prav nadležno vztrajen je postal zaradi tega.
Enkrat sem šel z njim na planiranje.
Kar tukaj pustite in vam pošljemo.
Tisti zoprnež Talbot je bil takrat glavni.
Upal sem, da boste takoj uredili.
Potem lahko meni predate.
Zadeve ne morem kar tako odobriti.
Brez skrbi, poskrbel bom, da bo urejeno, in vam pošljem.
Kar tukaj bom počakaj, da boste lahko preverili.
Kot želite, vendar utegne trajati. Veliko dela imamo tukaj.
Vzemite si časa, kolikor je treba. Lahko počakam.
G. Hart, vrnite se na oddelek.
Povejte, da sem zadržan.
Za nedoločen čas.
Seveda, g. Williams.
Rekel je, da bo čakal ves dan, če bo treba.
In tudi je.
Zelo prijazno od vas, g. Jones.
Vem, da vam nalagamo dodatno delo.
Za kaj je že to? Otroško igrišče?
Ja.
In je nujno? –Prosil bi za prednostno obravnavo.
Če tako zahtevate, g. Williams. –Hvala, g. Jones.
Hvala. –Ni za kaj.
Namesto da bi preprosto odšel,
je šel do vsakega posebej …
Hvala.
Jim pogledal v obraz …
Hvala.
In se vsem zahvalil. –Malenkost.
Hvala. –Ni za kaj.
To cenim.
Najlepša hvala. –Malenkost, gospod.
Vsem.
Parki so potem dali vse od sebe, mar ne?
Res je.
G. Williams izpred enega leta se česa takega ne bi nikoli spomnil.
Bil sem priča še nečemu bolj izjemnemu.
Tega vam nisem nikoli povedal, ker …
Pravzaprav me je jezilo.
Kot vidite, zaradi vseh teh razlogov
tega ne moremo načrtovati v bližnjih prihodnosti.
Žal mi je. Iskreno.
Šla sva k siru Jamesu, da bi zagovarjala predlog za igrišče.
Sir James ga je zavrnil.
Tisto območje je res sramota.
Žal imamo nujnejše stvari, ki imajo prednost.
Hvala, da ste prišli.
Anderson naj bi bil novi urednik Puncha.
To mi ni najbolj všeč.
Res ne bi bilo primerno. Možakar je obseden z baletom.
To ni najbolj pošteno.
Andersonu so zelo pri srcu
tudi detektivski romani in konji.
Sir James,
prosim, oprostite mi.
Rotim vas, da še enkrat razmislite.
Rotim vas.
Ali vsaj pustite prošnjo še en teden odprto.
Saj ne more škoditi.
Rotil ga je.
Rotil ga je, naj še enkrat razmisli.
Ni se pustil zavrniti.
Posrečilo se je.
Prosim? –Posrečilo se je.
Uspelo je. Predsednik si je premislil.
Ja.
Ja, res si je.
Morda imajo tiste ženske prav.
Že, vendar smo vsi prispevali.
Drži, toda ni dvoma, da je starina to porinil naprej.
Je morebiti vedel? Da so mu dnevi šteti?
Če kaj takega izveš, te to lahko spodbudi k dejanjem.
Ni vedel. Njegov sin je bil jasen glede tega.
Gotovo je res tako.
Mislim, da je vedel.
Gospe.
Ne sme nam vzeti poguma.
Našli bomo način.
Obljubim vam.
Ne vem, kako ste lahko ohranili mirno kri, gospod.
Nimam časa, da bi se jezil, ga. Smith.
Bilo je nekaj v načinu, kako je to rekel.
Gospe.
Morda bi tudi vsi mi naredili enako.
Ko bi se znašli v takšnem položaju, bi se še posebej potrudili.
Bi se res?
To je naraven odziv.
Ne vem, če …
Ne verjamem, da bi se vsi,
celo mi tukaj,
res odzvali tako, kot se je g. Williams.
Se strinjam.
Če je vedel,
je to nadvse uspešno prikrival.
Bilo je skoraj, kot bi …
Ja.
Prav imate.
Pokazal se je kot dober vzor.
Poslušajte.
Predlagam, da se danes vsi skupaj zaobljubimo.
Zaobljubimo se, da se bomo od njega nekaj naučili.
Od tega nauka, ki nam ga je zapustil.
Zaobljubimo se,
da se ne bomo nikoli več izmikali svojim odgovornostim.
Nikoli več ne bomo stvari odlagali pod preprogo.
Ali gor. –Ali gor.
G. Williams nam je pokazal,
da če …
Če se nečesa zagnano lotimo, z vso vnemo, zmoremo še bolje.
Tako je. –Še tole bom rekel.
Dokler bom jaz na čelu oddelka za javna dela,
bomo zvesti spominu na g. Williamsa.
Stvari bodo opravljene.
Tako je. –Se strinjam.
Pa pohitite, prosim lepo. Nečakov klic pričakujem.
Seveda.
Živjo, Peter.
Tiho bodi.
Ja, g. Singh?
Izobraževanje vztraja, da je to za nas.
Kaj že?
Pritožba zaradi predvidenih montažnih hiš
pri Šoli sv. Marije v Shoreditchu, gospod.
Aha, to.
G. Hart, lahko preverite pri Šoli sv. Marije?
To je za oddelek za izobraževanje. Šolska zadeva je.
Kljub temu, gospod, izobraževanje vztraja …
No …
Naj za zdaj ostane tukaj.
Ne more škoditi.
Nesite v vložišče.
G. Middleton.
Ja, g. Wakeling?
V treh izvodih, prosim, ga. Johnstone.
To bo vse. Hvala, g. Singh.
G. WAKELING OSEBNO IN ZAUPNO
Če dovolite, g. Wakeling,
bi se zdaj dotaknil stvari, ki se vam bodo morda zdele bolj osebne.
Ne bi rad omalovaževal našega igrišča,
toda zavedajte se, da je bila to vseeno majhna stvar.
In da bo, prej ali slej,
šla po poti vseh majhnih stvari.
Morda bo igrišče propadlo
ali pa ga bo izrinila kakšna večja gradnja.
Preprosto rečeno,
ne moremo si domišljati, da smo postavili trajni spomenik.
Prišli bodo tudi dnevi, ko vam ne bo več jasno,
kakšen je namen vašega vsakdanjega truda.
Ko bo sama tlaka grozila, da vas prižene v stanje,
v kakršnem sem bil sam tako dolgo.
Polagam vam na srce, da se takrat spomnite našega igrišča
in skromnega zadovoljstva, ki nam ga je prineslo njegovo dokončanje.
Dober večer, gospod.
Dober večer, policist.
Je vse v redu?
Ja. Samo še enkrat sem hotel videti to igrišče.
Imel sem …
Manjšo vlogo pri tem, da so ga zgradili.
Za londonski okrajni svet delam.
Kaj res?
Potem smo vam lahko tukajšnji prebivalci hvaležni.
Nisem preveč zaslužen. Tisti, ki je …
Tisti, ki je zaslužen, je pozimi umrl.
G. Williams.
G. Williams?
Ja.
Tukaj se ga bomo spominjali …
S spoštovanjem in naklonjenostjo.
Nisem imel te časti, da bi ga osebno spoznal.
Vedno je bil zelo zaposlen.
Če ste bili njegov prijatelj,
bi vam morda lahko tole povedal.
Moj narednik pravi, da sem trapast, ampak …
Ne gre mi iz glave.
Izvolite.
… kako si mi preljuba.
Prepletene tvoje veje
bile moj dom so, otroštvo rano.
Tvoje listje pomlad je oznanilo,
tvoji cvetovi bili poletja so ponos.
Ni tako čudovitega drevesa
na deželi vsej.
Sedeli smo v bogati senci tvoji,
otroci so okoli tekali,
obirali tvoje rdeče jagode,
ogrlice si pletli iz njih.
Moja mati, še sedaj jo vidim,
kako se nam smehljala je.
Z malo Jeannie v naročju,
Jamiejem na kolenu.
Za njegovo dobro bi ga moral prepričati.
Mu reči, naj se umakne z mraza.
Ampak veste, gospod, videti je bil tako …
Tako srečen.
Ni se mi zdelo prav, da …
Da ga motim.
Rekel sem si, da bo enkrat že vstal z gugalnice in šel domov.
G. Williams je bil …
Bil je neozdravljivo bolan.
Mislim, da je bilo prav,
da ste ga pustili tam.
In mislim tudi, da ste imeli prav.
Ko ste ga videli, je bil srečen.
Morda srečnejši kot kadarkoli v življenju.
Zato si nikar več ne ženite k srcu.
Lahko noč, policist. –Lahko noč, gospod.
Prevod podnapisov: Andreja Grm
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis