Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
POHJOIS-IRLANTI 1975
Pohjois-Irlannin ongelmat olivat 30-vuotinen konflikti.
Noin 3 700 ihmistä tapettiin -
ja lähes 40 000 haavoittui.
Sen tuloksena koko teinisukupolvi -
kasvoi ilman normaaleja sosiaalisia mahdollisuuksia,
jotka olivat tavallisia muualla.
Siksi on tärkeää, että jonkinlainen viihde selviää.
Monien tanssisalien on ehkä pakko sulkea.
Se johtuu siitä, mitä tapahtui Irlannin suosituimmalle bändille.
He täyttivät kaikki konserttipaikat rajan molemmin puolin.
Bändi oli Miami Showband.
Kenkäni putsaan Harmaa arki unohtuu
Ja illanviettoon lähden
Miami Showband oli Irlannin upein bändi.
Emme kuulleet omaa soittoamme. Huuto oli niin kovaa.
Autollani kuljen Säihkyen lailla tähden
Kaikki tunkeutuivat sisään -
kivusta huolimatta. Seisoimme paikoillamme.
He olivat supertähtiämme.
Olin aivan ihmeissäni.
Olin yhden maailman parhaan bändin johtaja.
Irlannin Beatlesin.
Tästä villi ilta tulee
SHOWBANDIN MURHA
Murruin täysin.
KOLME MIAMIN JÄSENTÄ AMMUTTU KUOLIAIKSI
Miksi joku halusi satuttaa Miamia?
Kaikki pitivät musiikista.
Showband-skene ei tullut ennalleen.
Musiikki kuoli yönä, jolloin Miami kuoli.
Oliko Miami Showbandin salamurha satunnainen?
En usko niin. He olivat kohde.
Se järkytti kaikkia syvästi.
Selvitän, kuka murhasi Miami Showbandin,
vaikka se johtaisi brittihallinnon huipulle.
Siitä on yli 40 vuotta, mutta olemme viimein lähempänä totuutta.
Synnyin ja kasvoin Etelä-Tipperaryssa Irlannin tasavallassa.
Kaukana etelässä Pohjois-Irlannin levottomuuksista -
Ison-Britannian alueella.
Isäni oli nationalisti.
Hän halusi Irlannin yhdistyvän.
Sitä irlantilaiset haluavat.
Emme silti vihanneet Isoa-Britanniaa.
Isä oli vapaaehtoinen -
Ison-Britannian armeijassa 2. maailmansodan syttyessä.
Kasvoin kunnioittaen univormua.
He edustivat kaikkea hyvää.
En ikinä epäillyt -
Irlannin tai Ison-Britannian hallitusta.
En tiennyt politiikasta.
Vanhempani olivat nähneet,
mihin politiikka pystyi.
He olivat iloisia, kun päätin soittaa instrumenttia -
ja omistautua sille.
-Hei, pojat. -Kiva nähdä.
Mitä kuuluu?
Vuosina 1962 - 63 Beatles valloitti maailman.
Kuulin "Love Me Don" radiossa.
Kypsässä 11 vuoden iässä päätin liittyä Beatlesiin.
Kerran nuori poika kysyi minulta,
halusinko soittaa bassoa hänen bändissään.
En ollut ikinä soittanut sitä.
Ajattelin, että jos se kelpasi Paul McCartneylle, se kelpasi minulle.
Heti kun koskin siihen,
oli kuin joku olisi kytkenyt minut pistorasiaan.
Soitin, kunnes sormeni menivät rakkuloille.
Aloin oppia soittamaan sitä.
Antaa mennä Nyt rockin tahtiin tanssitaan
Silloin musiikkini alkoi.
Nousin nopeasti toteemipaalulla.
Irlannin-konflikti riehui silloin.
POHJOIS-IRLANTI 1973
Miehittäkää tykit!
Lisää pommeja Pohjois-Irlannissa, jotka jättävät jälkeensä raunioita.
Rauhaa ei tule ennen kuin he ymmärtävät,
että Pohjois-Irlanti kuuluu Isoon-Britanniaan pysyvästi.
Pohjoisen protestanttiset unionistit -
haluavat Pohjois-Irlannin pysyvän Ison-Britannian osana.
Katoliset nationalistit haluavat yhtenäisen Irlannin.
IRLANTI IRLANTILAISILLE
Protestanteista ja katolisista ei koskaan tule ystäviä. Olemme katkeria.
Vahvin lojalistien puolisotilaallinen ryhmä oli UVF,
eli Ulsterin vapaaehtoisjoukot.
Republikaaneilla oli Väliaikainen IRA eli Irlannin tasavaltalaisarmeija.
IRA:N POMMITUS
Puolisotilaallisten ryhmien terrorismin kasvaessa molemmin puolin -
eniten kärsivät siviilit.
Samaan aikaan -
showbändit olivat suosittuja Irlannissa.
Pohjoisessa ja etelässä.
Nyt soittakaahan rock and rollia Kaikki käy, saatte valita
Showbändit soittivat aikansa suosittuja tanssittavia lauluja.
Showbändiskene oli mahtava...
MIAMI SHOWBANDIN FANI
...koska se toi helpotusta levottomuuksien keskellä eläville.
Oli terapiaa pukeutua ja mennä katsomaan showbändiä.
Showbändejä oli paljon,
mutta suosituin oli the Miami Showband.
Kävin koe-esiintymisessä,
mutta tiesin, että saisin paikan varmasti.
Olin täysin varma.
En tiennyt edes nimeäsi
LAULAJA
En välittänyt Sillä etsin
Mutta olit aina kohtaloni
Muistan heidän keulakuvansa Fran O'Toolen, koska hän oli ikoninen.
Tytöt ihastuivat häneen.
Tytöillä oli Franin kuva huoneessaan.
Häntä kuvailtiin kerran Irlannin parhaaksi soul-laulajaksi.
Hän oli tosi hyvä.
Ohjelma on Me and My Music.
Esitämme Des Leen kanssa tekemiäni lauluja.
En ole nukkunut hetkeäkään
Des oli bändin johtaja.
Ajatus ei kulje
Hän otti laulunteon vakavasti ja kirjoitti lauluja Franin kanssa.
Uneksimme,
joimme ja söimme musiikkia.
Ei siinä mitään väärää
Pääsoittimeni oli saksofoni.
Brian McCoyta arvostettiin musiikkialalla.
Hyvä trumpetisti, joka ihaili perhettään, lapsiaan ja koiraansa.
Ray Millar oli rumpali.
Hän oli hauskaa seuraa, mikä tuntui rumpujen soitossa.
Kitaristimme Tony Geraghty oli epätavallisen lahjakas.
Meistä tuli läheisiä.
Hän katsoi minua, ja hymyilimme,
koska musiikissa oli jotain erityistä. Se oli telepatiaa.
Asuimme Dublinissa Irlannin tasavallassa,
mutta olimme tosi suosittuja Pohjois-Irlannissa.
Siellä tapahtui kamalia julmuuksia.
Kaikkien murhien ja tuhon keskellä -
olimme yhtä suosittuja rajan molemmin puolin -
sekayleisön keskuudessa.
Kun katsoi yleisöä, ei erottanut katolisia ja protestantteja.
Kaikki näyttivät ja kuulostivat samalta.
Silloin en tiennyt,
mikä bändin jäsenten uskonto oli.
Ray Millar ja Brian McCoy -
olivat pohjoisesta ja protestantteja. Muut olivat katolisia.
Kyse ei ollut uskonnosta eikä politiikasta. Ainoa asia -
oli soittotaito.
Musiikki oli uskontomme.
Kuten kaikki skenen bändit,
ajoimme rajan yli pohjoiseen viikottain.
Uskoin muiden lailla, että muusikot olivat immuuneja.
Pohjois-Irlannin ongelmat eivät vaikuttaneet bändeihin.
Meille 31. heinäkuuta tapahtunut oli täysi shokki.
Soittopaikka oli Castle Ballroom Banbridgessä.
Se on Pohjois-Irlannissa.
TANSSIA
Tulimme Dublinista, Irlannista.
Saavuimme keikalle.
Kaikki oli kuten yleensä.
Sinä iltana -
yleisö huusi: "Clap Your Hands! Stomp Your Feet!"
Se oli Franin ykköshitti.
Lyö käsiäsi yhteen
Tömistele jaloillasi
Muistan "Clap Your Hands, Stomp Your Feetin",
koska leijuimme ilmassa, kun he soittivat sen.
Me sekosimme, kun he soittivat sen.
Kerroimme viimeisen laulun nimen, ja kaikki alkoivat huutaa.
He halusivat lisää ja huusivat.
Lähdimme Banbridgestä varmaan aamukahden maissa.
Pakettiautossa oli viisi ihmistä, koska rumpali Ray -
ajoi takaisin Antrimiin omalla autolla.
Noin 10 - 15 minuutin matkan jälkeen -
näimme soihdut,
jotka käskivät pysähtyä.
Brian sanoi, että edessä oli tiesulku.
Pohjoisessa saattoi joutua viranomaisten pysäyttämäksi.
Sinä yönä -
meidät käskettiin ulos autosta.
Nousimme ulos -
ja seisoimme auton lähellä.
Näin viisi sotilasta. Kaikilla oli konepistoolit.
Sotilaat olivat ystävällisiä ja vitsailivat kanssamme.
Paikalla oli mies, joka vaikutti komentajalta.
Heti kun hän saapui, kaikki käyttäytyivät ammattimaisesti.
Hänellä oli selvä, yläluokkainen -
ja oppinut korostus.
Ei pohjoisirlantilainen.
Pohjois-Irlannin tiesuluilla -
ei yleensä kuullut brittiaksenttia.
Ääni jäi mieleen muita enemmän.
Brian tökkäsi minua kyynärpäähän -
ja sanoi: "Pääsemme pian pois, he ovat brittiarmeijasta."
Tunsin oloni turvalliseksi. Univormu edusti lakia ja järjestystä.
He suojelivat meitä.
Kuulin, kun sotilaat avasivat Volkswagen-minibussimme oven.
Yhtäkkiä...
Auto räjähti. Syntyi valtava tulipalo.
Siellä ammuttiin ja huudettiin.
Jotkut itkivät. Se oli kaaosta.
Pommin räjähdys -
heitti minut ojaan pellon reunaan.
Maailma muuttui punaiseksi.
Kaikki tapahtui hidastettuna. Yritin juosta ja kuulin ammuntaa.
Sotilaat ryntäsivät pellolle perässämme -
ja alkoivat ampua.
Kuulin Franin sanovan:
"Ole kiltti äläkä ammu! Älä ammu!"
Kuulin huutoa.
Joku sanoi:
"Kuolivatko kaikki ne kusipäät?"
Kuulin, kun joku sanoi pohjoisirlantilaisella korostuksella:
"Tulkaa! Tapoin ne kusipäät dumdum-luodeilla. Ne kuolivat."
Menin päätielle.
Se oli kuin sotatoimialue.
Verta oli kaikkialla.
Ja ruumiinosia.
Kutsuin Frania, Briania ja Tonya.
Kukaan ei vastannut.
Steve valitti.
Huusin: "Steve.
Haen apua Newryn poliisiasemalta."
PYSY VASEMMALLA
ENSIAPU
Menin aamulla töihin ja kuulin, että Miami Showband -
oli joutunut väijytykseen.
Kolme bändin jäsentä oli tapettu.
Yksi oli ensiavussa.
Minua ammuttiin -
dumdum-luodilla, joka räjähtää.
Se räjähti -
kuuteentoista osaan sisälläni.
Se teki paljon vahinkoa.
Henkilökunta oli huolissaan, selviäisikö hän.
Kaikki olivat -
sairaina huolesta.
Pyysin Jumalalta, että hän selviäisi.
Odotin Briania kotiin kahdelta.
Nukahdin enkä kuullut kenenkään tulevan.
Sain puhelun aamuseitsemältä Brianin langolta.
Hän sanoi: "Bändi joutui rajalla väijytykseen."
Sanoin,
että minulla oli paha tunne.
Laitoin radion päälle kahdeksan uutisia varten.
Brianin kerrottiin kuolleen.
Kun heräsin sairaalassa,
kysyin, miten Tony, Fran ja Brian voivat ja milloin näkisin heidät.
He vastasivat, että jotkut voivat hyvin ja jotkut huonosti.
He kertoivat lopulta -
heidän kuolleen.
Kaikki ne rahat
FRAN O'TOOLEN HAUTAJAISET 1. ELOKUUTA 1975
Hyvässä seurassa tuhlasin
Ja jos jotain pahaa
Tehnyt olenkin
Vain minä olen siitä kärsinyt
Joten täyttäkää lähtömaljani
Hyvää yötä
Ilo olkoon kanssanne
TONY GERAGHTYN HAUTAJAISET
TANSSISALIT HILJAISINA PERHEIDEN SURRESSA
Verilöylyn jälkeisenä aamuna -
poliisit veivät minut huoneeseen -
ja pyysivät minua auttamaan kuvan piirtämisessä tyypistä,
joka oli paikalla sinä yönä.
Muistin yhden asian.
Tykkäsin aina Buddy Hollysta.
Yhdellä tyypillä oli isosankaiset tummat lasit.
Lasien palanen löytyi päätieltä.
He saivat yhden murhaajan kiinni siten.
POLIISI TAPPAJIEN JÄLJILLÄ
Kaksi miestä pidätettiin murhista.
Kun paranin,
aloin ymmärtää, että olin todistaja.
POHJOIS-IRLANTI 1976
Meitä hermostutti palata pohjoiseen todistamaan,
mutta sanoin Stephenille,
että se piti tehdä poikien edestä.
Meidän piti mennä oikeuteen auttamaan poikia saamaan heidät tuomittua.
SYNKKÄ TARINA MIAMI-MURHASTA
Kun näin ystävieni murhaajat, en tunnistanut heitä. Des tunnisti yhden.
Syytettyjen perheet huusivat minulle,
että nappaisivat minut vielä jossain ja joskus.
Kun mainitsin, että tapahtumayönä paikalla oli brittiupseeri,
joka saapui paikalle ja johti operaatiota,
se jätettiin huomiotta. Meille sanottiin,
että olimme väärässä tai ettei sillä ollut väliä.
Oikeudenkäynnin aikana se ei kiinnostanut. Halusin vain päästä pois,
syylliset vankilaan ja syyttömät kotiin.
Alkuperäisestä bändistä on kaksi, Ray rummuissa -
ja Stephen bassossa. Kaksi alkuperäisjäsentä.
-Ja sinä. -Niin, eli kolme.
Miamin kasaaminen oli -
suurimmaksi osaksi naiivia.
Halusimme työntää jutun sivuun.
Soittamatta nuottiakaan -
Miamista tuli taas Irlannin suosituin showbändi -
enimmäkseen sympatian ansiosta.
Väkijoukot kasvoivat entisestään.
Ja hysteria.
Tajusin, että he tulivat katsomaan eivätkä kuuntelemaan meitä.
Se oli tirkistelyä eikä musiikista pitämistä.
Jos voisit nähdä heidät
Ei olisi pitänyt palata.
Minulla oli traumoja.
Paranin fyysisesti -
melko pian. Olin vasta 24-vuotias.
Mutta se -
vaivasi ja esti elämästä normaalielämää.
Managerit saivat minut jäämään kesään asti.
En malttanut odottaa, että saisin lopettaa.
Anne ja minä päätimme lähteä Lontooseen alkamaan uuden elämän.
Halusimme nimettömiksi.
En halunnut ikinä enää huolehtia siitä.
Halusin jäädä ja unohtaa sen yön.
Halusin pitää sen loitolla.
Se ei ollut enää elämääni vaan mennyttä.
Asuimme Lontoossa noin 17 vuotta.
Huolimatta siitä, mitä tein...
LONTOO 1992
...se jäyti aina.
Lontoossa asuessamme Irlanti muuttui.
Pidimme sitä turvallisena ja päätimme palata Irlantiin.
Mutta Miami Showbandin murhat herättivät kysymyksiä.
MURHATTU
Minua pyydettiin todistajaksi Barronin tuomioistuimeen.
Sen perusteella tekijät saattoivat olla -
muitakin kuin roistoja.
Ehkä kysymyksiä kannatti tutkia.
Sanoin, että olin sen velkaa tapetuille ystävillemme -
ja itselleni. Olin odottanut kauan.
Tapasin Margaret Urwinin,
joka oli tutkinut pitkään kaltaisiamme tapauksia.
Miami Showband oli harkittu kohde.
Tarkoituksena oli -
tappaa heidät pommin avulla.
Pommi räjähti ennenaikaisesti.
Kahden miehen ruumiit löydettiin auton raunioiden läheltä.
Kuolleet olivat Harris Boyle ja Wesley Somerville.
Heidät tunnistettiin tatuoinneista -
protestanttisten Ulsterin vapaaehtoisjoukkojen jäseniksi.
VERILÖYLY POP-BÄNDI UVF:N VÄIJYTYKSESSÄ
Tiesin UVF:stä eli Ulsterin vapaaehtoisjoukoista.
En tiennyt heistä muuta ennen tutkimuksiani.
Lojalistien puolisotilaalliset ryhmät kuten UVF -
olivat valmiita mihin vain unionin säilyttämiseksi Englannin kanssa.
-Onko teillä aseita? -On.
-Oletteko valmiita käyttämään niitä? -Olemme.
-Oletteko käyttäneet niitä? -Olemme.
Hyökkäyksen jälkeen tehtiin monia pidätyksiä.
Kaksi tuomittua olivat Thomas Raymond Crozier -
ja James Roderick McDowell.
He olivat UVF:n jäseniä.
"Miami Showbandin kaltaiset murhat pitää lopettaa",
tuomari sanoi antaessaan heille -
pisimmät elinkautiset Pohjois-Irlannin historiassa.
Kolmas nimi tuli jatkuvasti esiin.
UVF:n paikallisosastolla -
oli uusi johtaja nimeltä Robin Jackson,
joka tunnettiin Sakaalina.
Robin Jackson oli ehkä pahin murhaaja -
koko Pohjois-Irlannin konfliktissa.
Hänen väitetään vastanneen 50 - 135 murhasta,
jotka hän joko teki itse tai jenginsä kanssa.
Hänen kanssaan istuneet entiset vangit,
jotka eivät liittyneet Miami Showbandin murhiin, kertoivat hänen näyttäneen -
palovammoja, jotka hän sai pommin räjähdyksessä.
Robin Jackson haettiin kuulusteltavaksi -
Miami Showbandin verilöylystä.
Olin poliisina 37 vuotta.
Olin tiedustelupäällikkönä Jacksonin kotiseudulla.
Jackson oli ykköskohteemme.
Häntä epäiltiin Miami Showbandin murhista -
niiden tapahtumapaikan perusteella,
joka oli Robin Jacksonin kotiseutua,
sekä hänen asemansa perusteella UVF:ssä,
ja koska hän oli Boylen ja Somervillen liittolainen.
Hänestä ei ollut aihe- eikä rikosteknisiä todisteita.
Jackson oli kuulusteluissa vaiti.
Hän pääsi vapaaksi.
Koska halusin selvittää asiaa,
puhuin kahden entisen brittitiedustelu-upseerin kanssa.
60 - 70-luvun vaihteessa -
olin armeijassa Pohjois-Irlannissa.
Olin vanhempi informaatioupseeri.
Se oli psykologisten operaatioiden peitenimi.
Tehtäväni oli kerätä tietoja siitä, miten voisimme tuhota -
terroristijärjestöt.
Väkivalta oli valtavaa.
Ihmiset ovat unohtaneet väkivallan.
Tehtäväni oli värvätä ihmisiä -
terroristijärjestöistä, joilta saimme tietoja,
joiden avulla löytäisimme terroristit.
Sekä protestantit että katoliset.
Loppuaikoina tein töitä enimmäkseen MI6:lle.
MI6 on CIA:n brittiläinen vastine.
Eli he vakoilivat.
Tiesimme melko tarkkaan, kuka teki väkivaltaa,
heidän poliittisen motivaationsa ja mitä he yrittivät saavuttaa.
Tarkkailimme -
Harris Boylea ja hänen jengiään, koska he olivat terroristeja.
Robin Jackson eli Sakaali oli uusi roisto alueella.
Hän ansaitsi tietään organisaatioon.
Uskon, että Robin Jackson osallistui Miami Showbandin hyökkäykseen.
Terroristit pystyttivät tiesulun -
ja pukeutuivat UDR:n univormuihin.
He näyttivät armeijan sotilailta.
Ulsterin puolustusrykmentti oli Pohjois-Irlannin armeija.
Pari pidätettiin Miami-murhista.
McDowell ja Crozier palvelivat UDR:ssä.
Monet lojalistit olivat soluttautuneet armeijaan -
ja tappoivat ihmisiä heidän aseillaan.
UVF:N KOULUTUS
Tulittaessa ammutaan lyhyitä sarjoja.
Se onnistuu vetämällä liipaisimesta. Veto, yksi, kaksi, irti.
Robin Jackson oli ollut UDR:n jäsen -
70-luvun alussa.
Vuoteen 1972 mennessä lähes sata asetta varastettiin UDR:n tukikohdasta.
Tehtävä oli sisäinen.
Uskomme, että Robin Jackson osallistui ryöstöön.
Poliisi tutki Jacksonin kodin -
ja löysi luvattomia ammuksia.
Jackson pysyi vapaana. Miksi niin kävi?
Lähes joka ase, jota käytettiin Miami Showbandin murhissa,
oli alun perin UDR:ltä tai Pohjois-Irlannin poliisilta.
Joka ikinen.
Viranomaiset kielsivät nopeasti -
poliisin tai armeijan osallisuuden Miami-hyökkäyksessä.
TOINEN SYYTETTY ON THOMAS CROZIER
Sitten Crozieria syytettiin.
UDR:N ENTINEN JÄSEN
Majuri, on vaikea ymmärtää,
miten Miami Showbandin tappajat -
pääsivät Ulsterin puolustusrykmenttiin.
Jos -
heistä ei tiedetty mitään,
kun he hakivat, emme voi -
estää heitä liittymästä.
Olisin ollut niiden joukossa,
jotka pitivät heitä muutamana pahana yksilönä.
Olisin pitänyt heitä kapinallisina poikkeuksina.
En hyväksynyt salaliittoteorioita.
Salaliitto on yhteistyötä -
terroristiryhmien, armeijan ja poliisin kesken.
Halusin uskoa järjestelmään.
2005 oli tärkeä virstanpylväs.
Se oli Miami Showbandin verilöylyn 30. vuosipäivä.
MUISTOPALVELUS
Se palautti kaiken mieleen.
Ei vain minulle, perheille ja ystäville,
vaan koko maalle pohjoisessa ja etelässä.
On vaikeaa palata tänne,
tapahtumapaikalle.
Jouduin ajattelemaan asiaa uudella tavalla.
Taistelimme totuuden puolesta.
Ehkä jopa oikeutta suuremman puolesta.
Se oli velvollisuuteni.
Päätin jatkaa asiaa.
SHOWBÄNDI MURHA-ANSASSA
Vuonna 2005 tapahtui läpimurto.
Tapasin Alan Brecknellin hänen tutkiessaan -
isänsä murhaa, jonka tappoi sama jengi -
kuin Miami Showbandin.
Päädyin sen vuoksi mukaan tutkimuksiin -
vuonna 2005 - 2006.
Pohjois-Irlannin poliisi perusti historiallisen tutkimusryhmän -
löytääkseen vastauksia perheille,
tutkiakseen jokaisen kuoleman.
Poliisin tiedusteluasiakirjat löytyivät viimein.
Ne löysivät historiallisen tutkimusryhmän etsivät.
Luulin todistavani tavanomaiselle ryhmälle,
mutta se olikin hyvin tärkeää.
On julkistettu uusia ja häiritseviä tietoja -
UVF:n komentaja Robin Jacksonista.
Yksi testatuista aseista, jota oltiin käytetty Miami-murhissa,
Luger-pistooli, löytyi 10 kuukautta murhien jälkeen.
Pistoolin mukana löydettiin eristysteippiin kääritty vaimennin.
Vaimentimesta löydettiin Robin Jacksonin sormenjäljet.
Sormenjälkiosaston raportissa oli alun perin virhe.
He sanoivat sormenjälkien olleen teipissä.
Robin Jacksonilla oli tekosyy,
joka selitti, miksi jäljet olivat teipissä.
Joku oli vihjannut asiasta.
Oli kysyttävä, miksi joku poliisista -
antoi Robin Jacksonille tietoja,
jos hän oli tunnetuin lojalistitappaja -
Pohjois-Irlannissa.
Historiallisen tutkimusryhmän tulokset -
paljastivat poliisin.
Saimme savuavan aseen.
Historiallinen tutkimusryhmä selvitti, että Jacksonia kuulustellut poliisi -
jätti valituksen poliiseista, jotka antoivat Jacksonille vihjeen.
Raportti kohosi komentoketjua ylös ja katosi.
-Mitään ei tapahtunut. -Raportin kulusta ei ole tietoja.
Eikä tuloksista.
Hän ei paennut oikeudelta ensimmäistä kertaa.
DUBLIN, IRLANTI VUOTTA AIEMMIN
90 sekunnissa Dublinin keskusta tuhoutui.
33 kuoli, ja lähes 300 loukkaantui.
Tähän päivään saakka se on levottomuuksien pahin hirmuteko.
Täällä on pommitettu ennen, muttei mitään näin valtavaa.
Kolme pommia räjähti Dublinissa ruuhka-aikaan.
Sitten noin puolitoista tuntia myöhemmin -
räjähti neljäs Monaghanissa, Pohjois-Irlannissa.
Vuoden 1974 kamala hirmuteko -
tapahtui vain vuotta ennen Miami-murhia.
Toukokuusta -74 heinäkuuhun -75.
Tiedän ja uskon, että Miami-murhiin osallistuneita oli mukana -
Dublinin ja Monaghanin pommituksissa.
He nimesivät myös kolme johtavaa lojalistia suunnittelijoina.
UVF:n majuri Harris Boylen -
ja lojalistitappajan nimeltä Sakaali.
He antoivat tuntemiemme tekijöiden tehdä hirmutekoja.
Tiesimme heistä emmekä tehneet mitään.
Kapteeni Holroyd yllättyi, kun hänen ei käsketty tutkia Dublinin pommituksia,
koska hän oli tiedustelu-upseeri epäiltyjen kotiseudulla.
On olemassa Suojeltujen lista.
Colin Wallace teki vuotta ennen Miami-hyökkäystä listan -
lojalistien sotilaista.
LOJALISTIEN SOTILAAT
Listalla oli monia, jotka olivat mukana Miami-murhissa.
Colin Wallace pyysi lupaa -
tutkia Suojeltujen listan väkeä.
Hän ei saanut lupaa.
Jos Jackson -
ja muut listan ihmiset olisi pidätetty -
ja heitä olisi syytetty rikoksista,
he eivät olisi tappaneet ystäviämme.
Minusta UVF:n jäsenillä oli läheisiä kontakteja -
brittien tiedusteluyhteisön kanssa.
Olin puolustusministeriön nuorin tiedustelu-upseeri.
Raporttini olivat tosi hyviä.
Jouduin yhtäkkiä sivuun.
Mistä muutos johtui?
Ainoa johtopäätös on, että terroristiryhmien jäsenet -
olivat töissä tai yhteistyössä brittitiedustelun kanssa.
Uskomme sen ja muiden todisteiden perusteella,
että Robin Jackson oli agentti.
Agentti on töissä brittien sotilastiedustelussa -
MI5:ssä tai MI6:ssa.
Hän -
murhasi ihmisiä ja oli samalla valtion hallinnassa.
Se tekee valtiosta syyllisen.
Tiesin siitä monien muiden tavoin.
Mitä voimme tehdä?
Voimme vain ilmoittaa asiasta.
Jos järjestelmä ei anna tehdä mitään, sille ei voi mitään.
En voinut enää kieltää sitä.
Järjestelmän sisällä oli salaliitto.
Halusin selvittää sen laajuuden.
En ole kiinnostunut syyllisten rankaisemisesta,
mutta järjestelmää pitää muuttaa,
koska viattomia ei saa surmata.
Mieltäni on vaikea muuttaa,
mutta kun niin käy, en peräänny.
Mitä enemmän opin, sitä enemmän tajusin itsestäänselvyyden.
Paikalle saapui brittiupseeri.
Aloin miettiä,
että hänen läsnäolonsa -
jätettiin huomiotta moneen otteeseen siksi,
että hän oli hyvin tärkeä.
Vaadin tutkimusryhmältä, että halusin tietää enemmän upseerista.
He sanoivat, ettei hän ollut britti.
"McDowell puhui korostaen huijatakseen teitä."
Siinä ei ollut järkeä. Miksi joku, joka tietää muiden kuolevan pian,
puhuisi eri korostuksella? Kellään ei ollut huppua.
Se oli pötyä.
Minusta tuntui, että tutkimusryhmä piti syyn Irlanninmeren tällä puolella.
Tutkimusryhmän perusti brittihallitus, joten se vastasi heille.
Luotimme oikeudenmukaisiin,
tarkkoihin ja puolueettomiin tuloksiin.
Ne eivät olleet sitä.
He keskittyivät heittämään kaikki pohjoisirlantilaiset -
eli UDR:n tai poliisin -
susille.
He pitivät britit erossa siitä.
En hyväksynyt sitä,
ja he ahdistelivat minua yhden tapaamisen jälkeen.
Se oli pelottavaa.
He sanoivat, etteivät tienneet, milloin aloin puhua brittiarmeijasta.
Huolestuin siitä, koska mietin,
miten todistaisin puhuneeni brittiarmeijasta -
enkä UDR:stä vuosien ajan.
Menin kotiin.
Sanoin vaimolleni uskoneeni, että he voittivat.
Hän ratkaisi ongelman heti.
Hänellä oli lehtileikkeitä -
haastattelusta, jonka annoin kaksi viikkoa murhien jälkeen.
Sanoin, että Brian McCoy,
trumpetistimme sanoi: "Älä pelkää. He ovat brittiarmeijasta."
Lähetin sen tutkimusryhmälle ja kysyin, muuttaisivatko he johtopäätöksiään.
He eivät myöntäneet minun lähettäneen sitä.
En tarvitse tutkimuksia tietääkseni salaliitosta -
tai siitä,
että paikalla oli brittiarmeijan upseeri,
joka johti sitä operaatiota.
Tutkimusryhmä ei antanut vastauksia brittiupseerista.
Tajusin tarvitsevani uuden tietolähteen.
Meidän piti jututtaa niitä,
jotka olivat vankilassa ja tehneet rikoksen.
Crozieria ja McDowellia.
Heidät oltiin vapautettu rauhanprosessissa.
Kaksivuotisten neuvottelujen, sukupolven kestäneen verenvuodatuksen -
ja vuosikymmenien katkeruuksien jälkeen koettaa rauha.
Tony Blairin kanssa vapauttamani vangit -
olivat enimmäkseen elinkautisvankeja, jotka istuivat jopa 40 vuoden tuomioita.
Heidän jututtamisekseen tarvitsimme luvan -
Ulsterin vapaaehtoisjoukkojen johtajalta.
VALMIINA RAUHAAN VALMIINA SOTAAN
UVF:ää ei löydy keltaisilta sivuilta.
Keskus ei yhdistä heille.
Muistin Fran O'Toolen ystävän,
joka oli ollut mukana rauhanprosessissa -
UVF:n sekä britti- ja irlantilaishallitusten -
yhteyshenkilönä.
Stephen Travers soitti -
ja kertoi lukeneensa työstäni -
Pohjois-Irlannin lojalistien kanssa.
Hänestä voin auttaa häntä.
Hän kertoi, ettemme saisi tavata -
Crozieria ja McDowellia,
mutta että hän voisi -
ehkä järjestää tapaamisen UVF:n johtajien kanssa.
He sanovat aina, että kyse on varajohtajasta.
Koodinimi oli Käsityöläinen.
Chris soitti ja sanoi,
että meitä odotti taksi ja tapaisimme hänet heti.
Katsoin häntä ja sanoin,
että he voivat enintään tappaa meidät.
Se oli minusta loogista,
mutta se kuvastaa sitä,
miten iloinen olin -
mahdollisten vastausten ansiosta.
Käsityöläinen otti esiin -
kahdeksan yhdeksän sivua käsinkirjoitettuja muistiinpanoja.
Hän sanoi tienneensä päivän koittavan.
Käsityöläinen kertoi,
että meidän oli tarkoitus olla kotona -
pommin räjähtäessä.
Heidän piti antaa lausunto, että he voivat iskeä -
Dubliniin ja Irlannin tasavallan sydämeen.
Tiesin rikospaikkatutkijalta,
että sytytyslanka oli vain 10 - 15-minuuttinen.
Se olisi räjähtänyt -
tappaen kaikki.
Kysyin Käsityöläiseltä brittiupseerista.
Oli -
yllättävää, ettei hän kieltänyt asiaa.
Hän sanoi,
että britti otti melkoisen riskin.
Nimestä oli keskusteltu koko ajan.
1987 Englannin parlamentti -
keskusteli upseerin identiteetistä.
Luen siitä.
Lainaan:
"Olemme keskustelleet siitä, että kapteeni Robert Nairac -
oli todennäköisesti järjestäjänä -
Miami Showbandin jäsenten murhissa."
Livingstone suututti ministerit -
perättömillä väitteillä Pohjois-Irlannista.
Hän väitti, että kapteeni Robert Nairac,
jonka IRA tappoi 1977,
järjesti mahdollisesti murhia provinssissa.
Herra Livingstone, mitä hyötyä -
tästä loukkauksesta on kuolleiden muistolle?
Mitä syvemmällä politiikassa olen, sitä enemmän outouksia -
opin tuntemaan.
Mitä oikeasti tapahtui Pohjois-Irlannissa?
Brittijoukot tekivät kauheuksia laittomasti.
Nairac ei ollut hullu psykopaattitappaja.
Hän luuli suojelevansa Englannin intressejä.
Robert Nairac oli uskoaksemme 14. tiedustelukomppanian jäsen.
Se oli hämärä vastavallankumousryhmä.
Syytteiden mukaan Nairac puhui brittikorostuksella -
tien sivussa sinä yönä.
Hänet nähtiin Jacksonin -
sekä Miami-murhien tapahtumapaikalla kuolleen Harris Boylen kanssa.
Kuka tietää, mikä Robert Nairac oli.
Tavatessamme hän sanoi työskentelevänsä samalle MI6-upseerille kuin minä.
Tunsin Robert Nairacin.
Hän oli niin innokas,
että häntä olisi voinut manipuloida -
tiedusteluyhteisön toimesta.
Hän valehteli minulle läsnäolonsa syystä.
Kun hän sai tietoja, hän teki operaatioita,
joissa Colin ja minä uskomme -
hänen käyttäneen tietoja -
terroristien hyväksi.
POHJOIS-IRLANTI - 1987
Jengin jäsenten tietojen pohjalta -
kapteeni Robert Nairac brittiarmeijan ilmavoimista -
oli isossa roolissa Miami-murhissa.
Kapteeni Nairac antoi pommin ja aseet operaatioon -
hylätyllä parkkipaikalla tämän tukkukaupan luona Portadownissa.
En epäile yhtään,
että jos syytteet kapteeni Nairacista ovat totta,
hän seurasi vain käskyjä.
Meidän pitää löytää MI5:n korkea-arvoiset vakoojat,
jotka antoivat luvan sellaisiin tehtäviin.
He olivat valmiita täysin syyttömien,
kuten Miami Showbandin muusikoiden -
murhiin. Kyse on maanpetoksesta Englannin valtion sydämessä.
Olen ministeri Michael Mates. Olin parlamentin jäsen 36 vuotta -
ja armeijan upseeri 20 vuotta.
Kuinka kauan pohjoisirlantilaiset -
voivat sanoa itseään briteiksi?
Niin kauan kuin me elämme ja he tahtovat.
Armeija-aikani lopussa olin viidellä komennuksella Pohjois-Irlannissa.
Olimme lähes sotatilassa...
Olisimme sotineet, jos se olisi ollut Englannin maaperällä.
Siellä kostettiin aina -
jokaisesta taposta kahden yhteisön välillä.
Molemmat tekivät paljon pahaa.
Se jatkui.
Englannin armeija ja turvajoukot yrittivät hillitä sitä.
Me -
tarkkailimme enemmän IRA:n kuin UVF:n hirmutekoja.
IRA:n sotilaat jatkoivat ammuskelua.
Olemme sodassa brittiarmeijan kanssa.
He ovat maassamme symboli,
jota on vihattu vuosisatoja.
Se on -
britti-imperialismi Irlannissa.
Brittisotilaat tajusivat pian, ettei vihollinen ollut protestantit.
Protestanttien ääriainekset -
kävivät hyvin harvoin sotilaiden kimppuun.
He ajattelivat,
että vaikka he olivat pahoja, he olivat samalla puolella.
He ovat ainoa vihollisemme.
Vain IRA:ko?
Niin, IRA, sotilaat ja pommittaja.
Protestanttiterroristit saivat toimia esteettä.
He tekivät töitä turvajoukoille ja eliminoivat -
tunnettuja tai vahvasti epäiltyjä -
IRA:n jäseniä.
-Turvajoukot... -Murhaavat heitä.
Salamurhaavat heitä.
Britit käyttivät paikallisia toisiaan vastaan.
He olivat voittajien puolella.
Tässä tapauksessa Ulsterin vapaaehtoisjoukkojen.
He käyttivät UVF:ää IRA:n päihittämiseen.
Niin britit toimivat ja rakensivat imperiuminsa.
He ovat tehneet niin kaikkialla.
Brittiarmeija käytti käskyjen pohjalta -
taktiikkaa, joka oli liian raaka ja laiton.
Tiedän, että viranomaiset pitivät sitä laillisena.
Omat viranomaiseni ja poliitikkoni,
ja käsky tuli huipulta.
Colin Wallace ja minä kirjoitimme rouva Thatcherille -
32-sivuisen kirjeen -
Pohjois-Irlannin laittomista operaatioista.
Tietoja ei käytetty.
Mukana olleiden ihmisten toimet saivat jatkua.
Hallitus julisti toistuvasti -
Pohjois-Irlannin kuuluvan Isoon-Britanniaan.
Niin tulee olemaan,
jos sen kansa ja parlamentti eivät päätä toisin.
Hänen olisi pitänyt tehdä jotain.
Hän kielsi nähneensä dokumentteja.
Kun puhuin Miami Showbandistä parlamentissa,
syntyi outo hetki, koska rouva Thatcher hallitsi.
Hän seisoi tolpan lailla.
Hän tuijotti kaikkia. He epäilivät häntä.
Hän ei katsonut minua ja vaikutti kumaralta.
Tiesin, että hän tunsi olonsa haavoittuvaiseksi.
Rouva Thatcher tekee kaikkensa tutkimuksen estämiseksi.
Demokratia ei voi sallia tällaisten syytösten -
jättämistä tutkimatta.
Mitä enemmän todisteita näin, sitä selvemmin brittihallitus -
teki meistä sijaisarmeijan välityksellä viattomia uhreja,
jotka murhattiin -
heidän päämääriensä edestä.
Jouduimme uhreiksi, koska brittiviranomaiset -
halusivat Irlannin hallituksen -
sulkevan Pohjois-Irlannin rajan...
POHJOIS-IRLANTI
...jotta IRA ei pääsisi hirmutekojensa jälkeen -
helposti turvaan etelään.
He päättivät lavastaa -
viattomat ja luotettavat matkustajat.
Ne, jotka matkustivat rajan yli.
Olisimme päätyneet historiaan -
IRA:n pommeja kantavina terroristeina.
Kun hallitus päättää -
murhata omia kansalaisiaan -
ja lähinaapurinsa kansalaisia,
sille ei ole oikeutusta. Ei ole helpottavia olosuhteita.
Toista ei voi murhata yhteisen hyvän puolesta.
He väittivät,
että tekivät sen maan hyväksi. Varmaan tekivätkin.
Se on ironista, mutta ei demokratiaa.
He haluavat molemmat.
He haluavat olla terroristeja pahempia -
ja väittää noudattavansa lakeja.
Esitin vastalauseeni.
Olen heille häpeäksi.
Minut piti korvata pian, ennen kuin olisin löytänyt vielä muuta.
Sen seurauksena -
minut poistettiin Irlannista hyvin ikävällä tavalla.
Minut vietiin Netleyyn.
Se on kuuluisa -
armeijan psykiatrinen sairaala.
Minua pidettiin siellä laittomasti kuukauden.
Kuten Collin Wallacen tapauksessa, minut piti mustamaalata,
jotta sanojani ei uskottaisi, vaikka puhuisin totta.
Holroyd ja Wallace lähtivät vainottuina.
Viranomaiset käyttivät minua hyväksi -
eivätkä halunneet myöntää antaneensa luvan toimille.
Poistamiseni Pohjois-Irlannista ja kuulemiseni -
olivat puolueellisia.
Niitä seurasi murhasyyte.
Kollegani katosi.
Hänen ruumiinsa löytyi joesta.
Patologi sanoi löytäneensä nenästä ruhjeen,
joka johtui taistelulaji-iskusta,
jonka teki koulutettu sotilas.
Minut tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen.
Wallacen vastainen tapaus oli heikko.
Heillä oli vain aihetodisteita.
Tiedän varmasti,
että Colin Wallace oli syytön tappoon.
Uskon, että hänet lavastettiin syylliseksi.
Kuka sen teki?
Uskoakseni maan tiedustelupalvelu.
Viestintuoja pitää häpäistä.
Jos hänet ammutaan, herää kysymyksiä.
Viestin tarkoituksena -
oli hiljentää paljastajat.
ÄLKÄÄ KIELIKÖ
Järjestelmä suojelee itseään -
tuhoten tieltään kaikki,
jotka puhuvat vallan väärinkäytöstä.
Olimme pelinappuloita -
heidän poliittisessa pelissään.
Minua hävetti.
Kunnioitin brittejä -
ja tunsin pettäväni asioita, joita rakastin.
Taakka oli niin raskas,
etten kyennyt toimimaan.
Herään monesti aamulla -
katuen heräämistäni.
Minulta diagnosoitiin vasta persoonallisuushäiriö.
En ollut kuullut siitä ennen.
Päädyin -
tapahtuman keskelle -
ja -
selvisin siitä -
täysin eri ihmisenä.
Olin itsevarma -
muusikko.
Olin -
tyytyväinen elämääni.
Vaimoni oli myös.
Olimme onnellisia yhdessä.
Yhtäkkiä kävi niin.
Muistan kysyneeni Annelta,
muutuinko sen jälkeen. Hän vastasi,
että olin kuin eri ihminen.
Hänen piti oppia rakastamaan eri ihmistä.
Olin hyvä vain -
instrumentin soitossa.
Se oli ainoa asia, johon pystyin -
huolehtimatta ja ajattelematta.
En edes harjoitellut.
Se lakkasi.
Pitkään sen jälkeen uskoin, ettei minulla ollut mitään annettavaa.
Tajusin, että se ihminen oli -
jäänyt pellolle 31. päivänä -
heinäkuuta 1975.
Vuonna 2006 -
sain puhelun poliisi James O'Neilliltä.
James O'Neill oli hyökkäyksen rikospaikkatutkija.
Hänet kutsuttiin keräämään todisteita aamulla.
Kun tapasin Jamesin, hänellä oli upeat muistiinpanot.
Hän oli ammattilainen.
Hän toi myös -
ruumiinavausvalokuvat.
James sanoi, ettei niitä ollut helppo katsoa.
Sanoin, että olin valmis siihen.
Ne olivat hirvittäviä.
Niissä oli ystäviäni ruumishuoneella.
He olivat haavoittuneet pahasti.
Kamalasti.
Tapahtuman jälkeen -
olin sulkenut sen mielestäni.
Tajusin, että siihen asti -
en ollut hyväksynyt heidän kuolleen.
Luulin, että se oli pahaa unta tai erehdys.
Jopa vuosien jälkeen.
Minusta Tony ei ollut kuollut.
Kukaan ei voinut tappaa Fran O'Toolea.
Brian McCoy oli varmaan perheensä kanssa.
Tiesin, ettei se ollut rationaalista.
Kun näin heidät sellaisina,
tiesin heidän kuolleen.
Ajattelin jopa,
että kuolin ehkä itsekin.
Että en hyväksynyt omaa kuolemaani.
Epäilen sitä ajoittain.
Olin helpottunut, etten ollut kuvissa.
Se motivoi minua -
ratkaisemaan asiat. Sisäinen tuska.
Siihen ei pysty -
ottamatta näitä askelia. Se oli iso muutos.
Se vahvisti,
että tutkimuksemme oli oikein ja sitä piti jatkaa -
entistä päättäväisemmin.
Irlannissa oli brittiterrorismia,
joka vei minut mukanaan.
Selvitän asian loppuun saakka.
Haluan suurvallan tietävän taistelleensa,
koska en peräänny.
He murhasivat ystäväni ja jättivät minut kuolemaan.
He yrittivät lavastaa minut ja perheeni terroristeiksi.
Olen herännyt ja päihitän heidät.
Meillä -
on syyte Englannin puolustusministeriötä vastaan.
Haluan Englannin myöntävän rikoksensa,
jotta näin ei enää tapahdu.
Steven ja minä -
teemme yhteistyötä -
Belfastin korkeimman oikeuden tapauksessa.
On tyrmistyttävää,
että viranomaiset -
jättivät meidät odottamaan -
yli 42 vuodeksi -
saadaksemme oikeutta.
He tekivät kaikki likaiset temput.
He viivyttelivät ja välttelivät.
Olimme tehneet "yleislöydön".
He hautasivat meidät dokumentteihin.
He keksivät kaikenlaisia hämäyksiä.
Se tekee meistä entistä päättäväisempiä.
Steve Travers, yksi Miami Showbandin verilöylyn eloonjääneistä,
on studiossa. Tervetuloa ohjelmaan.
Kiitos, Pat. Olemme taistelleet heidän "löydöksi" kutsumansa jutun kanssa.
Elokuun 30. tuomari myönsi -
82 - 84 dokumentin julkaisun.
Samalla saitte -
Irlannin valtiolta tietoja, jotka olivat uskomattomia.
Sain juuri kirjeen Ulsterin vapaaehtoisjoukoilta.
Irlannin valtiolla on ollut hallussaan kirje -
kolmenkymmenen vuoden ajan.
Se on UVF:ltä, ja siinä kerrotaan,
että MI5 oli pyytänyt UVF:ää -
murhaamaan Charlie Haugheyn.
IRLANNIN ENTINEN PÄÄMINISTERI
He kertoivat siitä hallituksellemme,
koska halusivat ilmoittaa, etteivät halunneet osallistua siihen.
Se on virallisella paperilla. En tiennyt heidän käyttävän sitä.
Päiväys oli 5.8.1987.
Siinä lukee: "Colin Wallace ja Fred Holroyd -
puhuivat totta paljastaessaan,
että brittitiedustelu oli tappojen, kidnappausten..."
Kirjeessä valitettiin kohtelua, jota UVF sai -
MI5:ltä, jonka kanssa he myönsivät tekevänsä yhteistyötä.
MI5 oli antanut heille viallisia -
räjäyttimiä ja pommeja.
He sanoivat: "Kuten Miami Showbandin tapauksessa."
Näin tärkeä dokumentti olisi vienyt asiat päätökseen 30 vuotta sitten.
-Kiva nähdä, Winston. -Mitä kuuluu, Steve?
-Hyvää, kiitos. -Hyvää.
Tapahtumien -
ja Miami Showbandin hyökkäyksen välillä oli konteksti.
Ymmärtääkseni tunnen -
UVF:n ajattelutavan,
ja -
olen sitä mieltä, että UVF:n operaation tarkoituksena -
ei ollut tappaa Miami Showbandin jäseniä.
Winston, tiedät, etten hyväksy sitä.
Tosiseikat eivät tue sitä.
Minusta -
meidän ei kannata väitellä semantiikasta.
Koko juttu oli katastrofi.
Yksi -
paranemisen ja sovinnon haasteista on se,
etteivät vastuuta ota -
lojalistit, republikaanit eikä valtio.
On hyvä, että voimme keskustella ja voit kertoa näkökantasi -
ja minä sen, että olen täysin eri mieltä.
Emme silti syöksy ovesta ulos ja sano,
ettei tästä synny mitään hyvää.
Se on tärkeää. Meidän pitää varmistaa,
etteivät menneet tapahtumat -
tule osaksi tulevaisuuden politiikkaa.
Yksinkertaisen viestimme tulee olla,
että enempää uhreja ei saa enää tulla.
Se on rohkaisevaa kuulla.
Toivon, että tämä on -
prosessin alku eikä pelkkä tapahtuma.
-Ehdottomasti. -Ja että siinä on enemmän -
osallistujia.
On merkittävää, että hirmuteon tekijät -
ovat istuneet kanssamme -
ja vannoneet yrittävänsä korjata asiat.
Hän antoi myös kuvata itseään -
organisaation puolesta. Se on upeaa.
TOTUUS- JA SOVINTOTAPAHTUMA HELMIKUU 2018
Mitä tulee oikeuteen, haluan tietää totuuden.
Jos seuraa armahdus,
se sopii minulle.
Ehdollinen armahdus totuudesta.
Todellisia johtajia, joiden pitäisi olla täällä, ovat ne,
jotka puhuvat hirmuteoista ja sanovat,
että kaikki ovat kärsineet -
ja että ei ole ketään, joka ei olisi huijannut -
viimeisten 40 vuoden aikana.
Tämä on elämäni ainoa tarkoitus.
En olisi myöntänyt sitä pari vuotta sitten, mutta se määrittelee minut.
Ehkä voimme jotenkin muuttaa asioita.
Se antaa minulle tarkoituksen.
Saatan päästä pellolta.
Vaikka rahat
Jotka minulla täällä oli
Hyvässä seurassa tuhlasin
Ja kaikki tehdyt virheeni
Ne nyt taitaa olla unohdettu
Joten täyttäkää lähtömaljani
Hyvää yötä
Ja ilo olkoon kanssanne
Halusin vain basistiksi.
En muuta.
Kun soitan nykyään, olen sama vanha ihminen.
Koska -
se on yksi asia, jota tein silloin ja teen yhä.
Kaikista tovereistani Joita minulla koskaan on ollut
Musiikki on yhteinen kieli. Sitä arvostavat ja rakastavat -
kaikki riippumatta -
politiikasta ja uskonnosta.
Toimme yhteisöt yhteen.
Kun soitimme, kiihkoilu jäi sivuun. Se on musiikin voima.
Tällaisia asioita tekevät pelkäävät kauneutta.
He pelkäävät yhteiskunnan hyvyyttä.
Musiikin äänet -
kestävät heidän aseidensa ja pommiensa ääniä kauemmin.
Täyttäkää siis lähtömaljani
Hyvää yötä
Ilo olkoon kanssanne
Fred Holroyd palkkasi asianajajan puhdistaakseen armeijatietonsa.
Hän ei saanut palata armeijaan.
Colin Wallace oli vuosia vankilassa, mutta pääsi murhasyytteestä, kun selvisi,
että oikeudenkäynnissä oli vääriä todisteita.
Englannin valtio ei ole vastannut todisteisiin MI5:n osallisuudesta.
Stephen ja Des jatkavat taistelua.
Tekstitys: Petri Nauha