Vybírejte s rozvahou.
Vzdušný bizon je společník na celý život.
Tady máš jablko.
Jsou nádherní!
Tumáš.
- Chytej! - Počkej na mě!
Napodobuje mě!
Tady! A teď jsem tady!
Odteď už teda asi budeme navždycky spolu.
Appa.
Kam zmizel?
Najděte ho!
AVATAR: LEGENDA O AANGOVI
ZLOMENÝ
Až se budu moct pohnout, pěkně to schytáte.
Ty vrzající boty si zapamatuju.
A tebe taky, funile.
Jste moc líní mě nést? Musíte mě táhnout?
Bezcitní hromotluci!
Cože? Ne, vraťte se! Ne!
Nemůžete jen tak…
Aha, můžete.
Nechali mě tu.
Kdo je tam?
Co jsi zač?
Sokko.
Saii?
Ty žiješ?
Sokko! Myslel jsem, že už tě nikdy neuvidím.
Hledali jsme tě všude možně.
Neviděl jsi Amitu? Neozval se ti Teo?
Ne, asi zabavují všechny dopisy.
Ale jsem tak rád, že tě vidím, Sokko.
Tak strašně moc!
- Saii? - Ano?
Můžeš mě otočit?
Takže mi chceš říct, že jste s tátou neměli tušení,
že vyrábíte zbraně pro Národ ohně?
Věděla jsem, že s nimi máme kontrakty?
Ano.
Ale myslela jsem, že na zemědělské stroje.
- Obchod nezná… - Hranic.
To už jsem pochopila.
Ty kontrakty vypovím.
Opravdu?
Hned to zařídím.
Vždy jsem doufala, že převezmeš rodinný podnik,
tak ho rovnou můžeš začít vést podle sebe.
Jak uznáš
za vhodné.
Slyšela jsem, že jsi z avatara udělala skvělého vládce země.
Kdybych věděla, co dokážeš, tolik bych se proti tomu nestavěla.
Tohle není obchodní jednání, mami.
Proč se mnou nemůžeš mluvit jako s dcerou?
Nevím, jak na to.
Představ si, že jsem někdo cizí.
Ale to nejsi.
Jsi má křehká…
Tak mi neříkej.
Prosím,
nech mě domluvit.
Když se ti narodí dítě,
máš za to… že ho provedeš světem.
Že se s ním podělíš o všechno, co ses sama naučila.
Od chvíle, kdy ses narodila,
jsem věděla, že se budeš potýkat s věcmi, které si vůbec neumím představit.
Já totiž netuším, jaké je být
slepá.
Když jsi odešla,
došlo mi,
že to já jsem možná ta křehká.
Ty světem proplouváš s větší silou,
sebevědomím a grácií než kdokoliv z našeho rodu před tebou.
No… s grácií asi vyloženě ne.
Proč ne?
Já nevím.
Nemáš někdy pocit,
že od nás lidi něco automaticky očekávají?
Celý život.
Pohádala jsem se s přáteli.
S avatarem?
Jo.
Myslela jsem, že mě chápou, ale…
Nevím.
Poslyš… Vím, že chceš, abych se vrátila domů.
To chci.
Proto jsem přijela.
Slibuju ti,
že vše bude jiné.
Ještě nejsem připravená.
Musím si s nimi aspoň promluvit.
Udobřit se.
Samozřejmě, to naprosto chápu.
Já tu na tebe počkám.
- Až budeš připravená. - Ne…
to nedělej.
Může to trvat.
Nemusíš vůbec spěchat.
Jen si spolu dopijeme čaj.
Jako kdysi.
Nevěřila bys, kolik nabídek k sňatku jsem od příjezdu dostala.
Muži jsou hrozní, že ano?
Jako ti dva hlupáci, které za tebou poslal tvůj otec.
Mami, já…
Je mi divně.
Měla jsem si pro tebe přijet sama.
Všechno už mohlo být dávno vyřešené.
Promiň.
Je to moje vina.
Co jsi zač?
To nechceš vědět.
Chytili tě, když jsi mi pomáhal. Jasně, že chci.
Chci ti poděkovat.
Nechceš.
Teď už se fakt musíš otočit.
Zuko?
A co teď? Pustíme se do sebe?
- Nehodlám s tebou bojovat. - No teda.
Jsi to ty.
Ty!
- Jsem tak blbá! - Nejsi.
- A já myslela, že jsi dobrák. - Snažím se.
Aang měl pravdu.
Všichni měli pravdu.
Dělala jsem blbosti.
Sobecké blbosti.
Všechny jsem nás ohrozila a teď si zasloužím
být zavřená v jeskyni s monstrem.
Přátelé,
jistě se ptáte, proč jsem vás sem dnes svolal.
Král země se dozvěděl o spiknutí,
které má ohrozit bezpečnost města.
Jeho Veličenstvo mi nařídilo odhalit spiklence,
z nichž někteří sedí mezi námi.
- Kde je generálka Sung? - Byla zatčena za velezradu.
Za velezradu?
Král nám nařídil převzít kontrolu nad armádou.
To je puč!
- Vrchní velitelka je přece jen zrádkyně. - Kde je král?
Chceme mluvit s králem.
Pak uvidíme, kdo tu má skutečnou moc, Long Fengu.
Já vám to osvětlím.
Co mají Kjóšiny válečnice společného s našimi záležitostmi?
Nic.
To ne!
Přehodnotila jsem naši dohodu.
Chci uprchlíky
i avatara
a celé město.
Ba Sing Se teď patří Národu ohně.
Nějaké námitky?
Ne…
Výsosti.
Výborně.
Přišly jsme o něco?
Zní to dobře.
Klidně,
ale rázně.
Když něco pojmenuješ, vkládáš do toho svoje sny a naděje.
Bo! Yize!
Vítejte v Jasmínovém drakovi. Jako vždy?
Dám si speciál, Muši. Včera jsem skoro nespal.
Dai Li někoho zatkli u mě před domem. Našli Paní s hlinkou.
- A jejího pomocníka. - Jo, toho v modré masce.
- Za dobrotu na žebrotu. - Já si dám…
Muši?
Můj čaj…
Vzduch je čistý.
Zatím.
Díky, že nás schováváte.
Dai Li jsou dneska všude.
V noci prý zatkli Paní s hlinkou.
Kataru?
Bez ní bychom to už dávno vzdali.
A Toph Beifong prý ráno s matkou odjela z města.
Cože?
No jo.
A co Sokka?
Po něm se slehla země.
Dai Li mají tajné vězení v podzemí.
Určitě je drží tam.
Někdo z Omašanů může sledovat nějakého Dai Li.
Chceme vám pomoct.
Je to moc nebezpečné.
Přestěhovala jsem se ze Senlinu do Gaipanu,
ale válka dorazila za mnou.
Pak jsem šla do Omašu a válka mě dostihla znovu. Teď jsem tady.
Nebezpečí neutečeme.
Musíme se mu postavit.
Tak jo.
Tohle ale zařídím já.
Dobře.
Jen… buď prosím opatrný, Aangu.
Budu.
A až najdeš Saie, vyřiď mu…
Jasně.
Vyřídím.
Děkuju.
Dai Li převzali velení nad jednotkami u hradeb.
Teď jsou pod naším… vaším velením.
Také jsme zajali všechny avatarovy společníky,
ale on sám nám zatím uniká.
Přijde si pro svoje přátele.
V noci chytili ještě někoho.
Měl tyhle meče.
Kde je teď?
U jezera Laogai.
Říkala, že Zuka zabije.
Jo.
A tys jí přinesla jeho meče.
Jo.
Řekla jsi jí, kde ho najde.
Jo.
Symbol jednoty mezi našimi lidmi.
Já myslela, že ho máš ráda.
Mám ráda i tebe.
A stejně jsem tě málem zabila.
No jo.
To je fakt.
Můžu ji prostě otevřít.
To zvládnu.
Nebo možná nezvládnu.
Generále Irohu.
Co tady děláte?
Už nejsem žádný generál.
Jsem tu ze stejného důvodu jako ty. Na záchranné misi.
Dobře.
Můžeme spolupracovat,
ale nebude to snadné.
Moji noví přátelé mi prozradili, že avatarka Kjóši postavila tajný vchod.
Dobře, tak jdeme.
Chceš pomoct?
Od tebe ne.
Takhle se odsud nedostaneme.
Nepovídej.
Přitom bys tu teď měl sedět jenom ty.
Věřila jsem ti.
Takhle jsi to plánoval?
Věděl jsi, že jsem to já?
Sledoval jsi mě, abys Aanga nalákal do pasti?
Myslíš, že mě přijde zachránit a ty ho konečně chytíš?
Tak složitý plán bych sám nikdy nevymyslel.
Žádný jsem neměl.
Když tě Dai Li napadli, prostě jsem ti pomohl a skončil tady.
No jasně.
Mám věřit, že je synáček pána ohně neviňátko.
Válčení, násilí a nenávist máš v krvi.
Vaše mocichtivá rodina ze světa sprovodila celé generace.
Vypálila lesy.
Rozdělila rodiny. Ti, kteří tu pořád měli být, jsou mrtví.
Kvůli tobě,
tvému otci a otci tvého otce.
A všem těm ubožákům před ním až po Sozina.
Zabili nebo unesli všechny vládce vody z mého kmene.
Unesli všechny děti.
Kromě mě.
Já se schovala a přežila.
A s tím vědomím teď musím žít.
Cítím se provinile, protože jsem přežila.
A co cítíš ty?
Nic?
Jak se opovažuješ!
Nemáš tušení, co všechno mi tahle válka vzala.
Mně osobně.
Národ ohně mě připravil o mámu.
To je mi líto.
Mně taky.
Tenhle vchod nikdo nepoužil celá staletí.
Jak zajali Zuka?
Chytili ho, když někomu pomáhal.
- Já věděl, že má i dobrou stránku. - Avataři jsou velmi vnímaví.
Za všechno vděčím svým přátelům, ale…
pohádali jsme se a Dai Li je zajali.
Takže s tou vnímavostí to nebude tak horké.
- Určitě to nebyla jen tvoje vina. - Byla.
Byl jsem strašný sobec.
Soustředil jsem se jenom na sebe.
Ale…
změním se.
Udělám cokoliv, abych se s nimi udobřil.
Stanu se tím, koho potřebují.
Ne.
To bys dělat neměl. Stejně by se ti to nejspíš nepovedlo.
Nejenže bys jim tím nepomohl,
ale ještě bys ztratila sebe sama.
Pravá přátelství přežijí pravdu.
A ta nejlepší pravda posílí.
Musíš být sám sebou,
ale zároveň přijmout, jací jsou oni.
Ale… co když se jim moje pravé já nebude líbit?
To už neovlivníš.
Vám se to povedlo?
Jste vždycky sám sebou?
Je to běh na dlouhou trať.
Pracuju na tom.
Kjóši údajně před stovkami let využívala to samé vězení.
Vchod pro avatary.
Otevírá se všemi čtyřmi živly.
Ještěže jsme na sebe narazili.
Počkej tady, Momo.
Já vím!
To ta akrobatka převlečená za Kjóši.
Udělala mi něco se svaly a teď se nemůžu ani pohnout.
Aha, jasně.
- Aspoň jsem skončil v cele s tebou. - No jo.
- Společně se odsud dostaneme. - Nedostaneme.
Co to povídáš? My přece zvládneme cokoliv! Hlavně ty.
- Jsi génius. - Snažil jsem se.
Udatně a statečně.
Po zatčení mě vyslýchali v paláci, ale nic jsem jim neřekl.
Tak mě zavřeli do nejvyšší věže.
Chtěl jsem vidět krále.
Šlechticům rozumím, mám určité postavení. Oni to ale zamítli.
Řekl jsem, že mám informace, které zachrání svět, a oni se mi vysmáli.
A pak za mnou hlasitě a znepokojivě třískli dveřmi.
Tak jsem uvažoval, co by udělal Teo.
Moc jsem si nevěřil, ale odvážně jsem se pokusil utéct.
Jak?
- Oknem po svázaných prostěradlech. - Geniální a praktický.
- Ale podcenil jsem výšku věže. - Ne ne.
- Pak jsem to zkusil s výbušninou. - S výbušným rosolem?
S podomácku vyrobenou trhavinou. Teprve mi dorůstá obočí.
Aha. A dál?
Dostal jsem nápad.
- Převlek. - Jo!
- Hned mě chytili. - Ne!
Jo, očividně mám výrazný obličej.
- Pomoc, Saii! - Mám tě!
No…
A co jsi vymyslel dál?
Nic.
Pak mě přemístili sem.
A já propadl zoufalství.
Můj syn bojuje ve válce.
Amita.
Zrovna jsme se dali dohromady a já o ni hned přišel.
A když jste mě potřebovali…
selhal jsem.
Tak už to s vědou chodí.
Selhal jsi.
A každé selhání tě něco naučí.
Musíš stokrát selhat, než najdeš něco, co funguje.
A pak tě čeká dalších sto selhání, než vyladíš další krok.
Abys nakonec uspěl, musíš selhat celkem tisíckrát.
Podívej se kolem.
Stěny jsou z kamene a dveře z kovu.
Neumíme ovládat živly.
Umřeme tady.
V těch stěnách jsou i krystaly.
Máš pravdu. Nejsou čistě z kamene.
Krystaly mají jiné vlastnosti, ne?
- Pravda. - Jo!
- Rozpustíme je. - Jo!
- Možná se dostaneme ven. - Jo! Vzhůru do práce!
Jsi můj nejlepší žák, Sokko.
Možná dokonce učitel.
- Tak pojď. Vstávej. - Jo!
Matka byla dobračka.
Viděla v lidech to nejlepší.
Dokonce i ve mně.
Takhle mě nikdy neviděla.
S jizvou.
Kdokoliv ji spatří, hned si o mně něco domyslí.
Různé příběhy, díky kterým sem skvěle zapadám.
Vypadám jako oběť.
Žádná z těch domněnek
se ale hrůzností nevyrovná pravdě.
Tu jizvu mi udělal otec.
Víš, jak těžké je popálit vládce ohně?
Skutečně popálit.
Doživotně
zjizvit.
Musí se přestat bránit
a vzdát se vrozených instinktů.
Jako kdyby ses ty topila.
Otec mě znetvořil…
ale v hloubi duše…
jsem si vždycky myslel,
že si to zasloužím.
Tak jsem mu to dovolil.
Všichni mě nenávidí, protože mnou pohrdá můj otec.
Ti zběhové z Národa ohně?
Kdyby věděli, kdo jsem, taky by mě nesnášeli.
Tak proč jsi je bránil?
Byli bezmocní.
A proč ty?
Ze stejného důvodu.
Tvoje tvář pro mě dlouho představovala
tvář nepřítele.
Věř mi,
že já sám ji nesnáším
daleko víc než ty!
Teď už to vidím jinak.
Vidím někoho, kdo trpí.
Kdo potřebuje uzdravit.
Tohle je voda z Oázy duchů.
Dokáže vyléčit i ta nejhlubší a nejhorší zranění.
Možná i ta na duši, co sahají napříč generacemi.
Můžu…
tě zkusit vyléčit?
Očekávám, že důstojníci dorazí v plné parádě.
Tady vás máme, ministře.
Tohle je generál Vinh Tran.
V mé nepřítomnosti bude město spravovat on.
Jednejte s ním jako se mnou.
Ministře.
Zajistěte, aby byly všechny ulice průjezdné
a nepohybovali se po nich prodejci.
Ať mají naše jednotky volný průchod.
Ministře?
Dohlédnu na to.
Očekávám, že nás vaši muži budou poslouchat.
Od velitelů až po pěšáky.
V Ba Sing Se se neválčí.
Ne.
V Ba Sing Se se neválčí.
V Ba Sing Se
se neválčí.
V Ba Sing Se se neválčí.
Asi bys tu měla ještě chvíli zůstat.
Prosím!
Nenechávejte mě tu!
Prosím!
Udělám, co budete chtít! Pro ministra cokoliv!
V Ba Sing Se se neválčí.
Dávej pozor, ať nepřijdeš o oko.
Potřebujeme kus krystalu, abychom zjistili,
s čím máme tu čest.
Super.
Jo.
Je to dobrý nápad?
Lepší nemáme.
- Sokko! - Teď ne, Aangu!
- Aangu! - Aangu?
- Rád tě vidím! - Já tebe taky.
- Sokko… - Já vím.
To neřeš. Je to za náma. Že jo?
Chce nám pomoct. Věř mi.
Unesli i Zuka.
Vím, že se tomu těžko věří, ale synovec je v jádru dobrák.
- Bylo by fajn, kdyby i navenek. - Sokko…
Katara je tu taky.
Jestli nám pomůžete osvobodit přátele, uvěřím čemukoliv.
Tak jo, jdeme.
Možná proto mi Pakku dal tu vodu.
Pro tebe.
Nezasloužím si ji.
Jednou třeba jo.
Hej, nech ji být!
Sokko! Nech ho! Zatkli ho, protože mi pomohl.
Cože?
Pracky pryč, nebo ti je spálím.
Zuko! Oba toho nechte.
Viděla jsem, jak pomáhá lidem.
- Promiň. - Promiň.
Dostal jsem tě.
Vzduch je čistý. Tohle jsou všichni, nebo sem zavřeli ještě někoho?
Toph se svojí matkou odjela z města, ale ještě je tu někde Appa.
Musíme za ním.
Co budete dělat vy dva?
Pomohl mi tě najít.
Měli bychom zmizet.
Kataro…
Rád bych se ti omluvil.
Byl jsem blbec. Neměl jsem na tebe křičet.
To neřeš.
Taky mě to mrzí.
- Ale měli bychom jít. - Počkej.
Chci to dopovědět.
I kdybychom nebyli v téhle situaci, já nebyl avatar,
ty vládkyně vody a nemuseli bychom zachraňovat svět,
pořád…
bychom byli kámoši.
No jasně.
To žádná hádka nikdy nezmění.
Přesně.
Cítím ho. Tudy.
Stráže.
Honem!
Joo Dee.
No tak, dostaneme vás odsud.
Pojďte s námi.
Avatar je tady! Ať vám neuteče!
Avatar je tady!
Je tady!
Rozdělte je!
Tys mě… otrávila!
Byl to mák chocholatý.
Sama ho užívám na spaní. Nebuď tak dramatická.
Unesla jsi vlastní dceru?
Ano.
Jsi má dcera. Jsem ráda, že si to uvědomuješ.
Jednou mi za to budeš vděčná.
Za všechny ty pletichy i omluvy,
které jsem musela vypustit z pusy, abych tě ochránila před sebou samou.
Nejsem tvůj majetek!
Lhala jsi mi!
Lhala jsi!
Nezáleží ti na mě.
Nikdy nezáleželo.
Nikdy jsi mě nechtěla.
Stydíš se za mě.
Ale proč?
Vždyť mě ani neznáš!
Vůbec mě neznáš.
Oni jo.
Oni mě znají.
Vědí, kdo jsem.
A já sama to vím nejlíp!
To… To není možné!
Jsem Toph Beifong a právě jsem se naučila ovládat kov!
Jsem nejlepší vládkyně země na světě!
Je tamhle.
Dohlížel jsem na něj.
Můžeme odsud utéct společně.
Cože?
Princezna Azula ovládla město.
Azula?
Co tady dělá?
- Jak je to možné? - Přišla si pro tebe.
Dělal jsem, co šlo, abych tě před ní ochránil.
Rozpustila naši armádu,
nechá otevřít brány a její vojáci vtrhnou do paláce.
Naší jedinou nadějí
je utéct a postavit se jí jindy.
Jak si můžete myslet, že vám uvěřím?
Všechny jste nás zradil.
Jestli je u moci Azula, můžete za to vy.
Všechno jsem dělal pro ochranu města.
Aby válka zůstala za hradbami!
V Ba Sing Se je mír jedině díky mně!
Všechno nesu na svých bedrech a dělám, co je třeba!
Zrovna ty to přece musíš chápat.
Nechápu.
Mně totiž záleží na lidech,
kdežto vám jde jenom o moc a vlastní život.
Nikdy bych vám nepomohl utéct.
Vůbec nehodlám utíkat.
Zůstanu tady a zastavím Azulu.
Ji nikdy neporazíš.
Jsi příliš laskavý,
což z tebe dělá slabocha.
Však ty zjistíš, že mám pravdu, Aangu.
Nemůžeš vyhrát.
Uteč. Dokud máš šanci!
Appo!
Strašně jsi mi chyběl.
Já vím.
Jenom zachráním ostatní
a hned tě doženu.
Budeme navždycky spolu.
Slibuju.
Budu v pořádku.
Leť, Appo.
Proč nejsi ve svojí cele jako hodný chlapeček?
Dobře. Vzdávám se.
Bumerang!
Fakt se vrátil.
Pšt. Slyším další kroky.
Aangu! Jsi v pohodě? Kde je Appa?
Poslal jsem ho s Momem ven.
Kde jsou Iroh a Zuko?
- Rozdělili jsme se. Je to na dlouho. - Musíme jít. Oni si poradí.
Ne. Ve městě není bezpečno.
Ovládli ho Azula a Národ ohně. Musíme ji zastavit.
Azula?
Tady jste. Asi jsem našla východ.
Jdeme.
Tak jo.
Kdy už to konečně skončí, Zuko?
Jak dlouho ještě budeme skákat, jak píská, a bojovat spolu?
Dokud jeden z nás nevyhraje.
Matka mě měla za monstrum.
Neber si ji do pusy. Nikdy.
Kdyby ji neunesli, třeba by to dopadlo jinak.
Promiň mi to.
Je mi líto, že jsem tehdy v kočáře nebyla zticha.
Je to moje vina.
Matka ale říkala, ať zůstaneme spolu.
Že máme jeden druhého.
Možná bychom měli, Zuko.
Dobyla jsem město.
Naše jednotky právě teď pochodují ulicemi.
Království země padne.
Dnešek se zapíše do dějin.
Zásluhy si můžeme rozdělit.
Nebudu tě nutit, aby ses vrátil domů, pokud nechceš.
To je tvoje volba.
Tudy se dostaneme ven.
Cítím to.
Odvedu Saie!
K zemi!
- Ještěže už se můžeš hýbat. - Ten pád mi prospěl.
Tak jo.
To ne, jsou zamčené.
- Chyběla jsem ti, Hajánku? - Ty umíš ovládat kov?
To, jak jsem hustá, probereme později.
Jdeme. Appa čeká venku.
Hajánku?
To ti vysvětlím pak.
Myslela jsem, že ses změnil!
Změnil.
Vzdej se, avatare.
Stejně už jsem vyhrála.
O co všechno jsi ochotný přijít?
Nepřijdu o nikoho.
Kdybys zemřel v avatarském stavu,
koloběh se přeruší
a svět navždy ztratí rovnováhu.
Dostaňte ho pryč!
Aangu.
Aangu?
Aangu!
PODLE ANIMOVANÉHO SERIÁLU
Překlad titulků: Eliška K. Vítová