EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag trodde inte att du kunde bli sexigare, men…
…graviditeten har gjort dig till nån sorts…
Sexdemon?
Jag tänkte säga "gudinna", men…
Ja, de här hormonerna slår ecstasy.
Vad har du där? Ecstasy?
Jag kan inte, jag är gravid, och jag ska träffa PR-avdelningen i dag.
Nej, det är inte ecstasy.
-Mina föräldrar… -De är underbara. Har du dem där?
Nej, men de brukar säga en sak…
…om människor man är nära.
En grej om livbåtar,
Vem man skulle ta med sig i livbåten på havet, för att det är ont om plats.
-Och Tully Hart, jag älskar dig… -Helvete!
Jag vill ha dig i livbåten med mig.
Den här ringen var min abuelas.
Jag måste hejda dig där. Det här är… Och du är…
Nej, hör på. Jag vet att det går för snabbt och är helt galet,
men hela vår relation har varit snabb och galen.
Och jag älskar dig.
Jag vill tillbringa mitt liv med dig.
Jag vill steka fattiga riddare till frukost till dig.
Jag vill hålla dig i handen
medan vi ser på när våra barn jagar fjärilar.
Jag vill vänta på dig på ett kafé när du är försenad,
och när nån frågar om stolen är ledig säga: "Nej, jag håller den till min fru."
Jag vill bli din man, Tully.
Max…
Grejen är…
…att jag inte kan gifta mig.
-Men du… -Du är så fin.
-Hör på… -Gå till jobbet nu.
Vi pratar sen.
Det är så fint, Kate. Du ser ut som en riktig brud.
Mamma blir galen om den går sönder.
-Du måste ha den på ditt bröllop. -Och spetsklänning med långt släp.
-Och du som brudtärna. -I läcker blå klänning…
-Nej, lila, som blommorna. -Okej då.
-Och brudgummen… -Leif Garrett.
Hans turnébuss går sönder här utanför och han behöver låna telefonen.
Exakt.
Och när han ser mig gå mot altaret är det som om tiden står still.
Han kan knappt tro att det är sant.
Tager du, Kate,
denne Leif, att tungkyssa tills döden skiljer er åt?
Åh, Leif… Ja.
Lägg av!
Hon var…raffig.
Det kryllar säkert av såna här tjejer i New York.
Jag längtar efter att få slippa den här hålan.
Vi ska skaffa en lägenhet, bilda ett band…
Göra precis vad vi vill.
Jag önskar att vi redan var där.
Kom in.
-Hej. -Hej.
Hur går det?
Den här saken trilskas.
Jag sa ju att färdigknuten är bäst, särskilt när man är stressad.
-Hur känns det? -Som en strypsnara. Jag har knutit fel.
Jag gör det.
Okej…
Tänk att få se dig här i smoking
på ditt livs största dag.
Tully ska utbringa skålen, så du vet.
Ja, och jag har också tänkt säga ett par ord.
Det står inte med i programmet.
Så…
Okej. Så klart.
Det är ju…
Men jag tänkte att du kan se till att vi får Tullys tal på film.
Ja, det fixar Mutt.
Häftigt att din kille är yrkesfotograf.
Ja. Bara…
-Jag måste gå tillbaka. -Ja.
Var det läskigt att möta en beväpnad brottsling?
Det enda som betydde nåt för mig var storyn.
-Vad ska du göra nu när du är känd? -Jag överväger det.
-Och vilken gullig mitella. -Tack, jag har gjort den själv.
Kate! Kom och drick champagne.
Vad jobbigt för dig med all uppmärksamhet…
Dessa örhängen väger tungt på mitt huvud. Bokstavligt talat. Titta.
Lystring, damer.
Som många av er vet
är tjejtimmen en helgad tradition i vår familj inför viktiga händelser.
Så till min underbara blivande svärdotter Julias ära
tänkte jag att vi ska dela med oss av lite äktenskapliga råd.
Mitt råd är att se till att hålla glöden vid liv.
Det kan handla om att schemalägga tid för älskog,
rollspel, eller att berätta om era erotiska fantasier.
Mamma!
Väx upp, tjejer. Det här är viktigt.
-Snart kanske det är din och Matts tur. -Han heter Mutt.
Det är på tok för tidigt att tänka på sånt.
-Men hur är sexet? -De har inte haft sex. Katie är oskuld.
Oskuld?
Tack för det, Tully.
Min flicka tar tid på sig.
Jag har gjort massor. Allt det andra, i princip.
Mutt och jag är praktiskt taget…
Han är väldigt sensuell
och vi har haft massor av…möten.
Jag har ett exceptionellt sexliv.
"Sexceptionellt", till och med.
Så bra då.
Du då, mamma?
Har du några visdomar att dela med dig av?
Var är den där stiliga unga mannen som jag tycker så mycket om?
-Vad hette han nu…? -Johnny?
Vem är Johnny?
Vår arbetskamrat.
Den där Johnny är en riktig läckerbit. Och den där accenten…
-Ta det lugnt med champagnen, mamma. -Jag har sett hans blickar på dig, Tully.
Ja…
Jag prövade den vägen, men det var inget för mig.
Jag vill inte äventyra vår yrkesrelation.
Vem vet, du kanske skulle göra en U-sväng och pröva vägen igen?
För riskabelt.
Den kanske verkade vara riskabel, men den är helt riskfri.
Jag vill inte. Jag är ihop med Chad igen.
Åter till råden.
Nej, Chad var det inte.
Det var en stilig pojke med mustasch.
Fiskare. Såg ut som Burt Reynolds.
Seans rumskamrat.
Jaså, Richard. Det är en sorglig historia.
Han gick bort i fjol.
I nån sällsynt form av cancer, tror jag.
Sean gick inte in på detaljerna.
-Så tragiskt. Så ung! -Ja, han var som en bror för Sean.
Det kan man säga…
Jag hade velat träffa honom. Sean vill inte prata om det.
Han vill inte tänka tillbaka på det livet, eftersom jag inte var med.
Visst är det romantiskt?
Och han har aldrig ens sneglat på en annan kvinna.
-Jag har sån tur. -Skål för det.
Jag har stekt perfekta fattiga riddare, Marah.
-Vet du hur mycket kolhydrater det där är? -God morgon!
Som Tom Hanks en gång sa: "Du har post."
Fattiga riddare!
Iväg nu, Marah. Jag skriver inte på fler papper om för sen ankomst.
Som om du har bättre saker för dig…
Så där får du inte säga!
Får hon säga så där?
Det är bara PMS. Varianten man har varje dag, hela tiden.
-Hugger jag blir det värre. -Tur att jag får en pojke.
Är det en pojke?
Jag vet inte, men Max är övertygad om det.
Han drömde det. Han tror att han är synsk.
Vilket är urlöjligt.
Och ganska sött.
Herregud, vad kär du är.
Det är jag inte alls.
Man får vara kär i ens barns far. Det är faktiskt bra.
Har ni pratat om samboende?
Det underlättar liksom föräldraskapet.
Vi binder oss inte till varandra.
Om man inte räknar att han friade.
Va?
Han pratade till och med om fattiga riddare.
Lustigt.
Och du sprang?
Så klart, raka vägen hit. Här är jag trygg, frånsett tonåringen.
Jag vet inte, jag. Det känns nästan som ett tecken från universum.
De fattiga riddarna?
Nu låter du som Cloud. Universum talar inte till oss.
Ni måste inte gifta er på en gång, men du kan åtminstone vara öppen för det.
Jag har aldrig sett dig så förälskad, inte ens i Chad Wiley.
Här ska ingen gifta sig.
Vad ska du göra i dag? Ska vi hitta på nåt?
Jag har lovat Sean att komma hem till mamma och pappa.
De har torröta i garaget.
Vad är det?
Skilsmässohandlingar.
Du gjorde nog rätt. Om man inte gifter sig, slipper man skilja sig.
Jag ska bara hämta jackan.
-Det var en enkel fråga! -Jag har ju sagt var jag var.
-Tror du jag är dum, Marjorie? -Jag behöver en nypa luft.
Du skulle ju sortera leksakerna i garaget, Katie.
Varför jag? Det är Seans leksaker med.
-Oroa dig inte för det. -Precis.
-Han ska hjälpa till. -Va?
-Jag har besök. -Jag med.
Gaffla inte. Sätt igång.
Tully och Robbie, ni får vara kvar så länge ni inte stör. Sätt fart.
-Buckla inte pappas motorhuv med din häck. -Prata inte om min väns häck!
Vill du ha den här?
-Ja, visst. -Okej.
Lyllos dig, Kate! En sån här har jag drömt om.
Jag lekte knappt med den.
Sean ville ha den, men han fick en fotboll och jag fick ugnen.
Ville du baka kakor? Fikus.
Jag älskar män som kan laga mat.
Hur går det härinne?
Det går bra.
Ja, visst.
Det här funkar inte.
Tully, Robbie…
…vi ses.
-Men mamma! -Kom igen.
Livet är orättvist. Säg hej då nu.
Vi ses.
-Jag önskar att du kunde stanna. -Jag vet. Men vi ses i morgon.
-Okej. -Okej.
-Hej då. -Hej då.
Vad är grejen med gästböcker? Alla skriver samma larviga saker.
Man behöver ha nån fyndig formulering på lager.
-Eller bara hitta på ett Shakespearecitat. -Du är ett geni.
Det är därför jag har dig.
-Och till att hålla min handväska. -Det är hedrande att vara ditt väskställ.
Jag är glad att du ringde. Jag har saknat dig.
Och jag dig.
Skriv nåt bra, så lyckönskar jag brudgummen.
Förlåt, jag kände inte igen dig först.
-Jag trodde det var James Bond. -Håll käften.
-Jag ser ut som en kypare. -En mycket stilig sådan.
Jag bad om glas på hög fot, men…
Du kan fortfarande ångra dig.
Vi har pratat om det här, Tully. Jag ska gifta mig med Julia.
Jag vill inte att du gifter dig med fel person.
Det vore inte rätt mot Julia. Eller dig.
Lägg ner det där, Tully.
Jag vet att du saknar honom, men Richard skulle inte ha velat det här.
Richard är borta.
Jag älskade honom, och han dog.
Den delen av mitt liv är förbi. Det rasar en pest därute. Jag vill gärna bli 30 år.
Inte bara leva, utan ha ett liv. Gifta mig. Bilda familj.
Jag förtjänar att få det som alla andra får.
-Ja, men det här är inte rätt sätt. -Det är det enda sättet!
Kärlek är aldrig kompromisslös, men det förstår väl inte du.
-Ursäkta. -Förlåt. Helvete!
-Herregud, Johnny! -Förlåt! Hur gick det?
-Det är ingen fara. -Förlåt.
Du är…
Skadad?
Ja.
Mitellan matchar åtminstone klänningen.
Borde vi prata om det som hände?
Vi skulle göra ett nyhetsinslag, och jag blev skjuten.
Jag syftade på kvällen före det.
-När vi hade sex. -Det är inget att prata om.
Folk gör idiotiska saker när de är fulla.
Jag är ihop med Chad igen nu, så vi ska bara…
Fint. Chad. Han är ju… Och jag vill inte…
-Okej, bra. -Vänner, då.
-Vänner. -Okej.
-Ska vi…? -Ja, vi tar i hand. Lillfingerslöfte.
-Ja, för det är ju bindande. -Ja.
Vad skrattar ni åt?
Bara nåt Chad skrev i gästboken. Det går inte att förklara.
Det där var…
…ingen dålig klänning.
Den är ful, men kliar åtminstone.
Le! Brudparet ska visa det här för sina barnbarn.
-Hej! -Hej!
Kate…
-Klänningen är som gjord för dig. -Ja, det är den faktiskt.
-Jag ska leta rätt på Chad. -Okej.
Tully? Tully Hart, är det du?
Herregud. Chad!
-Det här är helt galet. -Du anar inte.
Jag pratade nyss om dig med Kate när vi åt fattiga riddare.
-Jaså? -Hon skulle säga att det var ett tecken.
På vadå?
Inget. Glöm det.
-Kate, alltså? -Ja.
-Hur mår hon? -Strålande. Hon gifte sig med Johnny.
Lägg av… Så klart hon gjorde.
De ligger i skilsmässa nu.
De har en tonårsdotter. Hon är underbar. Kate är fortfarande bäst.
Och ni pratade om mig?
Det är en lång historia. Hur är det med dig?
Bara bra. Jag undervisar fortfarande.
Jag gifte mig för några år sen.
Det här är Sarah.
Hon är snygg.
Smart också. Hon är barnläkare.
Vi har två barn, Indy och Niko.
Jävlar.
Ja.
Du gick vidare och fick ett fullständigt liv.
Jag kunde inte tråna efter dig för alltid.
Men jag försökte.
Du, då? Träffar du nån?
Faktiskt…
…så träffar jag en helt underbar kille.
Inte alls typen jag trodde jag skulle falla för.
Vi passar inte alls ihop, men det spelar ingen roll.
Jag är lycklig.
Han är den jag skulle ta med mig i livbåten, du vet?
Ja.
Där kan du inte stå.
Tully Hart…!
Hej, Tully!
Jävlar… Vad är det?
Jag vet att jag är hög på hormoner, men det struntar jag i.
Mår du bra?
Nej. Jo. Jag vet inte, men jag har fått nog av att aldrig våga binda mig.
Jag vill våga in i nånting.
Med dig, med oss.
Jag vill sitta i livbåten med dig.
Jag vill att vårt barns föräldrar ska vara gifta.
Jag vill att du blir min familj. Omedelbart.
Redan i går.
För alltid.
Max Brody, vill du gifta dig med mig?
-Du är väldigt oförutsägbar. -Jag vet.
Och det älskar jag.
Och jag älskar dig.
-Vill du gifta dig eller inte? -Ja, för fan.
Jag älskar dig.
Jävlar.
Nej…! Jävlar!
Herregud.
Din mamma bad om fler glas.
Stäng dörren!
Jösses! Vad hände?
Bröllopet är förstört. Min bror kommer att hata mig.
Nej då. Vi löser det här.
Allt kommer att bli bra.
-Jag ska bara göra ett kirurgiskt ingrepp. -Hur då?
Vi tar lite härifrån, bara,
och lappar ihop den här helt mosade sidan.
-Okej. -Och…
Så där.
Bättre än nyss, i alla fall. Simsalabim.
Lita på mig, Mularkey.
Okej, nu tar vi…
…lite mer glasyr härifrån…
-Akta, du fick på kavajen. -Nej!
Nu tror alla att jag är tårtmördaren.
-Det är inte roligt! -Jag vet.
I värsta fall får vi äta oss ur den här situationen.
En idiotsäker plan.
-Jag är hemskt ledsen, Sean. -Vi lagar den igen.
Okej…
Ja, det där kan vi inte göra mycket åt nu.
Lugna, så jag inte får en hjärtattack.
-Absolut. -Vi är lugna.
Okej…
Jag är verkligen ledsen.
Det är lugnt. Jag var faktiskt beredd på nåt sånt här.
Vad menar du?
Inte med flit, men du är ju som du är.
Som piñatakatastrofen på mitt åttaårskalas,
när du krossade vindrutan, eller satte eld på ladan.
Inte hela ladan, bara lite hö…
Det är sånt som verkar hända när du är med.
Det är inget du rår för.
Det kunde ha hänt vem som helst.
Jag försöker verkligen här, Sean.
Jag vet. Men kan vi se till att den här dagen inte handlar om dig?
Den handlar inte det minsta om mig.
Du bad mig inte ens hålla tal. Har jag gnällt över att du bad Tully i stället?
-Du gnäller nu. -Det gör jag inte…
Jag accepterar…
…att du står närmare Tully.
Och jag accepterar att du av nån anledning…
…inte har plats för mig i ditt liv.
Jag hoppades bara att det skulle bli annorlunda i dag.
Jag kan inte ta det här nu.
Kolla här, Sean.
Jag älskade den där!
Jag med. Vänta, jag vill också se.
-Minns du när vi fick den? -Ja, när vi var vid Grand Canyon.
Mamma och pappa grälade hela bilresan.
Du… Om jag säger en sak, lovar du att inte berätta för dem då?
Okej.
När Tully och jag skolkade, såg vi mamma med en man.
Vadå?
De var inne i huset och pratade, och satt jättenära varandra…
-Kanske en hantverkare. -Nej.
Mamma skulle aldrig göra så.
-Men jag såg det ju. -Vadå?
Två personer som satt. Var inte dum.
-Jag är inte dum, Sean! -Det märks inte.
Herregud, herregud, herregud…!
Pappa kommer att bli så arg.
-Som om Katie-gumman nånsin får skäll. -Håll käften!
Du fattar inte. Du har det så lätt för dig.
Varför hatar du mig så mycket?
-Ska pappa aldrig göra sig av med den där? -Han tror att han ska laga den nån gång.
Vi ska få bort allt från den här väggen så att inspektörerna kommer åt den.
-Jag visste inte att det var problem där. -Så klart inte.
-Vad menar du? -Inget. Kan du ta tag i andra änden?
Hur är det med dig?
Mycket jobb sen jag blev befordrad, men barnen mår bra.
Jessie satsar på dansen och Luca kom in på Princeton.
-Vi ska till Italien i sommar. -Ja, mamma sa det.
Då är allt perfekt.
Själv, då? Mamma sa att du sa upp dig.
Ja, jag kunde inte stanna kvar efter deras artikel om Tully.
Ja, det var taskigt. Skönt att hon inte klandrar dig.
-Borde hon det? -Nej, och hon gör det inte.
Vi pratade häromkvällen i typ en timme.
Max låter toppen. Jag är glad för hennes skull.
Pratade du med Tully i en timme?
Vi brukar mest mejla, men vi hörs nån gång i månaden.
Har den där nånsin varit okej?
Bud är en komplicerad man…
-Inte det minsta. -Verkligen inte.
Han är orolig för dig. Mamma med.
-Jag hittar ett nytt jobb. -Mer på grund av separationen, tror jag.
Det är en riktig skilsmässa, faktiskt. Handlingarna kom i dag.
Man kan alltid ändra sig. Alla äktenskap har sina problem.
Jaså?
I regel så har äktenskap det, menar jag. Det behöver inte vara slut för det.
För mig så är det det.
Jag kämpade på länge.
Jag älskar honom, men ibland är det modigast att släppa taget.
Jag rymmer med Max!
-Du gör vadå? -Kom till hamnpaviljongen.
-Vad händer? -Var det Sean? Ta med honom!
Tully, du kan inte bara…
Vi ska visst till hamnpaviljongen och se när Tully gifter sig.
Okej.
-Vad gör du här? -Skriver på mitt tal.
Är det inte klart än?
Jag har försökt, men varje gång jag börjar så låter det så falskt.
-För att du är kär i Sean? -Va?!
-Ja, inte vet jag. -Nej!
Kanske för att jag inte vet vad kärlek är.
Det gör du visst.
Varför kan jag inte säga det till Chad, i så fall? Det är tre ord.
Det är tre ganska stora ord.
-Du säger dem när du känner det. -Jag kan nog inte känna det.
Därför är jag inte rätt person att skriva talet.
-Jag kan skriva det. -Menar du det?
-Ja, jag vet vad jag ska skriva. -Skönt.
Det här är ju läskigare än väpnat rån.
Det finns så mycket jag vill säga till dig, Sean.
Du är som en bror för mig, så även när vi driver varandra till vansinne…
…finns jag alltid här för dig.
Minns du de där gamla View-Master-apparaterna?
Man satte in en skiva och tittade in genom hålen…
…och hamnade vid Grand Canyon, Eiffeltornet eller pyramiderna.
En platt vykortsbild blev på ett magiskt sätt levande.
Kärleken är som en View-Master för livet.
Man visste inte att ens värld var platt,
men plötsligt ser man nya dimensioner.
Kärleken förändrar allt.
Att ta steget kan vara skrämmande, som att faktiskt stå vid randen av Grand Canyon.
Att ge sitt hjärta till en annan person är det största beviset på tillit.
Ibland kommer vägen att vara ojämn…
…men det är värt det, för utsiktens skull.
Skål för Sean och Julia.
-Sean och Julia! -Sean och Julia!
Han var aldrig mycket för tjejer. Vi var faktiskt lite oroliga.
Nej, inte jag. Jag visste alltid att min Sean skulle hitta den rätta.
-Det gjorde han. -Ja, det gjorde han.
Dags för smärtlindrande. De ska tas i samband med måltid.
-Kan jag inte bara snorta dem? -Bara om du vill att jag bär dig hem.
Följ med.
-Får jag fråga dig en sak? -Vadå, Johnny?
Tror du att hon älskar Chad?
På det sätt som hon pratade om i talet, menar jag.
Kärlek som är äkta, skrämmande och värd det.
Hördu…
Kate!
Jag vet att du vill försvara henne.
Tror du att det här handlar om det?
Du försökte kyssa mig när du var full på kontoret.
Ja… Vad fan, Johnny?
Och några dagar senare låg du med Tully.
Du sa att du tänkte på mig i El Salvador när du hade en pistol mot huvudet.
Du tänkte på mig.
-Så jag berättade det? -Ja. Ljög du då?
Var det bara nåt du sa på fyllan i hopp om ett ligg?
Nej.
Jag tänkte på dig.
Jag förstod bara inte vad det innebar.
Du och jag, Kate… Du är så lätt att ha att göra med…
Att prata med, men Tully vill du ligga med.
Väldigt originellt, hördu…
Det handlar inte om sex.
Det hon sa i sitt tal, det var den äkta Tully.
-Henne är jag intresserad av. -Jag skrev talet, din idiot!
Jag tänkte faktiskt på dig. Jag tänker på dig, mycket.
Men du vet, det är komplicerat.
Du är en så bra människa, Mularkey, och jag…
Jag är det inte.
Vilket jävla dravel, Johnny Ryan.
Jag är ingen porslinsängel på nån jävla piedestal.
Jag är en äkta, komplicerad och mänsklig kvinna,
vilket du aldrig blir varse, men det spelar ingen roll. Jag har gått vidare.
Så ha så kul när du jagar din fantasi, medan jag är med mannen som vill ha mig.
Jag förklarar kakkrig! Strösselanfall!
Här är du ju.
-Så du märkte att jag var borta? -Förlåt, det har varit så rörigt i dag.
På grund av Johnny?
Vill du ha den här, Daytona?
Man skäller bara ut nån så där om man är kär i honom.
Jag vill inte vara det, men…
Jag är ledsen, Mutt.
Du är verkligen en fin kille.
Det har varit mitt livs bästa upplevelse…
…att för ett ögonblick ha fått känna mig som Kate Mularkeys man.
Hur länge ska jag ge din pappa innan jag räddar Chad från hans skämt?
Han verkar klara det. Det är fint att han vill lära känna familjen.
Ja…
Det är det.
Titta, vad fina de är ihop.
-Hoppas han är lycklig. -Jag undrar om jag nånsin får det de har.
Du ska få den kärlek som du alltid har drömt om,
och det kommer att bli magiskt.
Leif-Garret-får-motorstopp- utanför-huset-magiskt.
Du också.
Fan heller. Åt helvete med kärleken.
Ska du inte utbringa en skål för det?
-Skål. -Skål.
När jag är en gammal nucka så har jag åtminstone dig.
Ja.
Herregud… Hade du nånsin trott att jag skulle gifta mig?
Och jag är inte ens full.
Nej, det här kom oväntat.
Nu ser du på mig som om jag var galen.
Uppenbarligen är jag det. Det här är en galen sak att göra.
Men du fick mig att börja tänka på tecken från universum…
Jag stöttar dig helt och hållet, om du är säker på att det är det här du vill.
Det är jag.
Så säker som jag kan bli.
Jag kan faktiskt se en framtid med honom.
Familj.
Han…känns som hemma.
Och det gör mig skiträdd, men…
…jag vill det här.
Blunda.
Titta vad jag hittade i garaget.
Nu har du nånting lånat.
Herregud.
Jag sätter på dig den.
-Jag ser ut som en riktig brud. -Ja, det gör du.
Inte illa för ett hastbröllop i medelåldern.
När Tully bad mig förrätta hennes bröllop två och en halv timme i förväg
kändes det som den största utmaningen hittills.
Vem som helst kan visst bli prästvigd på nätet.
Kylan ni känner i luften skulle kunna bero på att det är höst i Seattle,
eller på att brudgummen Max Brody är en mycket cool man.
-Trevligt att träffas, förresten. -Detsamma.
Välkommen in i familjen.
Men nej, kylan beror varken på klimatet eller brudgummen…
…utan att helvetet frusit till is, för ingen av oss hade trott
att vi skulle få se Tully Hart gifta sig.
Äktenskapet…
Det är elementärt, visst är det så?
Det är molekyler som binds till varandra, smälter samman,
tills man känner varandras…
…allt.
Det är ett stort åtagande. Äktenskapet är svårt.
Vissa av oss misslyckas.
Men till och med när molekylerna dras isär,
så har vi förändrats för alltid av kärleken.
Vi hör för alltid samman.
Ni kommer att begå misstag.
Många…
…många misstag.
Och ni kommer att förlåta varandra gång på gång…
…på gång.
För det är allting.
Det är smärta och glädje.
När ni väljer varandra på det här sättet, i detta nu, oavsett vad som händer,
så blir ni aldrig desamma igen, och det är det värt.
Tar du den här mannen?
Ja.
-Tar du den här kvinnan? -Ja.
Kolla, den sitter ju perfekt.
Du får kyssa bruden.
Vi har gjort det!
Det var inte dåligt förrättat.
Tack.
Jag tänkte på vad du skulle ha sagt. Du var alltid bäst på att skriva.
Måste allt vara i preteritum?
…sa den som var bäst på att skriva.
Jag försökte nästan övertala henne att låta bli. Det kom så hastigt.
Du måste släppa taget om henne.
Så länge det är vad hon vill.
Det är det enda viktiga.
Jag fick det här i dag.
Ja, min advokat vill att jag får allt klart innan jag åker till Irak.
Tack.
Mamma och pappa undrar nog vart vi tog vägen.
Nu får vi skäll.
-Minns du när jag hade sönder pappas Ford? -Det var ju jag.
-När grejen i garaget krossade vindrutan. -Det var jag.
-Vi lekte. Jag kastade View-Mastern. -Vi bråkade.
-Jag fick utegångsförbud i en månad! -Då minns vi det olika.
Okej.
Fast jag har rätt, bara så du vet.
Förlåt att jag var så taskig på den tiden.
Jag var nog bara arg. Jag försökte leva upp till deras förväntningar,
medan du var perfekt som du var i deras ögon.
Och se på mig nu. Arbetslös, frånskild…
Jag vet att du tänker säga att jag inte ska ge upp.
-Att jag får anstränga mig. -Det tänkte jag inte säga.
Jag beundrar dig för att du vet när du ska sluta låtsas.
-Jag kan inte tänka mig hur det är. -Klart du inte kan.
Du och Julia är som ett par i en gammal film.
Jag har varit så avundsjuk på er två.
Jaså?
Så klart.
Ni passar ju så bra ihop.
Ni har samma mål i livet.
Ni har uppfostrat fantastiska barn
som faktiskt vill tillbringa tid med er som familj,
ni åker på semester, grälar aldrig… Jag har nog aldrig sett er gräla.
Ja, vi är ett bra team.
Jag får bara en tomhetskänsla…
…ibland.
Så länge som jag kan strunta i den, undertrycka den, begrava den…
…så funkar allt bra.
Men på sistone har den gjort sig hörd allt mer.
Det låter jobbigt.
Lova att inte berätta det här för mamma och pappa.
Jag…
Jag är gay.
Du är…
-Är du? -Jag förväntar mig inte att du förstår.
Jag kan förstå. Jag behöver bara smälta det.
-Så Tully har aldrig sagt det? -Har Tully vetat?
-Ja, sen i high school. -Sen i high school?
-Hon ertappade mig och Robbie… -Dig och Robbie?
Herregud, honom som jag var så himla kär i.
Inte konstigt han aldrig såg åt mig.
-Ledsen. -Tully har inte sagt ett ord.
Jag fick henne att lova, om det känns bättre.
Ja, faktiskt. Jag har aldrig fattat varför du har stått närmare henne än mig.
Det är skillnad. Du är min syster.
Synd att du inte kunde berätta.
-Jag berättar ju nu. -Okej.
Tack.
Du gör mig till världens lyckligaste man, mrs Brody.
Jag behåller mitt namn.
Ja, så klart.
Men du får säga "mrs Brody" i natt.
Som ett rollspel.
Okej, då gör jag det.
Svansa hit nu, frugan!
Jag tänker ta god tid på mig, maken.
Herregud… Max!
Undertexter: Karl Hårding