‫אוקיי.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אני גאה בך, אימא.‬
‫לחצת על הבלם הבלתי נראה רק שלוש פעמים.‬
‫התקדמות!‬
‫אנחנו לא חייבות להיכנס ברגע זה.‬ ‫אפשר לחכות.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אני חושבת שזה יהיה יפהפה.‬
‫כן.‬
‫טולי.‬ ‫-מה?‬
‫אני חושבת שזה מספיק.‬
‫זה לא בדיוק בסדר.‬
‫- אוניברסיטת וושינגטון‬ ‫שבוע ההשבעה 1980 -‬
‫בואי איתי! קדימה!‬
‫אוקיי. ממש כאן.‬
‫מי יכול להגיד לי מי האיש הזה?‬ ‫-וולטר קרונקייט?‬
‫וולטר קרונקייט.‬
‫מה זה משדר לכם? מה אתם רואים כאן?‬
‫כן.‬ ‫-הנצחה?‬
‫הוא הנציח משהו אחר.‬
‫משהו אחר שהוא הפך למפורסם‬ ‫שכולם כבר קולטים.‬
‫כן.‬
‫המרוץ לחלל?‬
‫היי, מה את עושה?‬
‫חשבתי שאת… חשבתי שתחזרי מאוחר יותר.‬
‫אמרתי לך. שימי גרב על ידית הדלת‬ ‫אם את מאוננטיקנית.‬
‫מה? אני רק קוראת ספר. ספרות. לשיעור.‬
‫לא ידעתי שג'יין אוסטן כתבה פורנו פיראטים.‬ ‫מה זה? נבלים? רודפי שמלות?‬
‫אה, "מפלתה של הדוכסית".‬
‫"איך יכלה לעמוד במגעו הנועז‬ ‫אך העדין של האיכר החסון?"‬
‫האיכר הוא סמל לשינוי התרבות החקלאית‬ ‫של המאה ה-18 ל…‬
‫אוקיי, שיהיה. מה יותר גרוע לדעתך?‬
‫הבחורה שכתבה את הקיטש הזה‬ ‫או הבחור שהצטלם לכריכה?‬
‫- אנסטסיה ויילדהול -‬
‫עבודתה של אנסטסיה ויילדהול‬ ‫מדברת אליי ברמה עמוקה.‬
‫עושה לי שרפות כתפיים.‬
‫מה?‬
‫שרפות כתפיים. את יודעת, כשאת מתרגשת,‬
‫ומרגישה רעד בכתפיים והשיער בעורף מזדקר.‬
‫אם את מרגישה את הכתפיים,‬ ‫את עושה את זה לא נכון.‬
‫טוב, איך אני אמורה בכלל לעשות את זה‬ ‫אם את כל הזמן מפריעה לי?‬
‫את לא נשארת אחרי השיעור‬ ‫כדי להתחנף לפרופסור וויילי?‬
‫האידיוט לא יזהה את התלמידה הכי טובה‬ ‫גם אם תרביץ לו בפרצוף,‬
‫משהו שאני שוקלת לעשות.‬
‫הוא עדיין מתעלם ממך?‬
‫אני כמו צורה מעצבנת שמפריעה לו לראות‬ ‫תלמידים חשובים יותר.‬
‫והיום, קיבלנו את הציונים‬ ‫על בחינת האמצע המצולמת.‬
‫הוא נתן לי "כמעט טוב".‬
‫מה?‬ ‫-אני יודעת!‬
‫אני מצטיינת מול המצלמה.‬
‫רק כי הוא היה פעם כתב,‬ ‫הוא חושב שהוא יודע הכול.‬
‫אם זה יוריד לי את הממוצע, הלך עליי.‬
‫היי.‬
‫רגוע.‬
‫את לא צריכה לדאוג עד יום שני.‬
‫סוף השבוע הזה הוא בשביל להירגע,‬
‫לתת לאימא שלי לבשל לנו,‬ ‫ולהראות למשפחה שלי לאיזה אקדמאיות הפכנו.‬
‫אולי זה המראה שלי.‬ ‫מה אם אשאיל את המשקפיים הישנים שלך?‬
‫טוב, תני לי לחדש לך,‬ ‫לא תפתרי כל בעיה במהפך.‬
‫תפסיקי לחפור ולכי להתעמת עם הפרופסור.‬ ‫תהיי ישירה.‬
‫את צודקת, כמו תמיד.‬
‫אבל אם אני אדרוש שיכבד אותי…‬
‫כדאי שאיראה בהתאם.‬
‫אוקיי, הם יפים.‬
‫התפרעתי. הם זהב של שישה קראט‬ ‫עם יהלומים מדומים אמיתיים.‬
‫מפואר.‬
‫היי.‬
‫ארוחת בוקר במיטה?‬
‫הפחדת אותי לאללה אתמול בלילה.‬
‫רק הייתה לי סחרחורת.‬
‫היית מעולפת כשמצאתי אותך.‬
‫שיכורנורקסיה. מחלה של החברה הגבוהה.‬
‫כשמדלגים על הארוחה ושותים קוקטייל במקום.‬
‫רק שאכלת ארוחת ערב, טולי.‬
‫הבדל גדול. אני בסדר.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן, אחות.‬
‫תני לי לבדוק.‬
‫אני רק חושבת שכדאי לך להיבדק‬ ‫ולגלות למה זה קרה.‬
‫זה כנראה מתח. הרייטינג לא משהו‬
‫ועכשיו אני צריכה למצוא מפיק חדש,‬ ‫ואף אחד הוא לא ג'וני.‬
‫אבל מספיק עם הבולשיט שלי.‬
‫איך השארת את המצב אתמול עם הצלם החתיך?‬
‫אני לא יודעת. ברחתי כל כך מהר‬ ‫שהוא בטח חושב שאני משוגעת.‬
‫אז מה הצעד הבא שלך?‬
‫טוב, בטח אזייף כאב בטן‬
‫ואתחבא בשירותים‬ ‫בפעם הבאה שהוא יהיה במשרד.‬
‫או שתקשיבי לי, תציעי לעזור לו בצילומים.‬
‫זה לא באמת התפקיד שלי, אבל תמשיכי.‬
‫תבקשי ממנו ללמד אותך לכוון את המצלמה‬
‫ואז תשתמשי בתאורה החמה כתירוץ להוריד שכבה,‬
‫ומתחת לזה יהיה…‬
‫זה.‬ ‫-טול, את נותנת לי יותר מדי בגדים.‬
‫אלה לא בגדים.‬
‫וקניתי את זה לעצמי,‬ ‫אבל עכשיו אני מבינה שאת יותר צריכה את זה.‬
‫מה?‬
‫את לא מתארת את עצמך נטרפת בזה?‬
‫אני לא.‬
‫כמו באחד הרומנים הרומנטיים שלך.‬
‫בסדר. אפילו אם… משהו מזה היה ראליסטי…‬
‫אני לא יכולה לדמיין‬ ‫מתי אהיה מוכנה לשכב עם מישהו אחר.‬
‫אף אחד הוא לא ג'וני.‬
‫אבל בשלב מסוים, תהיי מוכנה.‬
‫ואת ראויה לתלישת מחוך קטנה.‬
‫רק שלמי יש זמן לחרא הזה?‬
‫אני צריכה להתארגן‬ ‫לרסיטל הפסנתר שאני מארחת.‬
‫את חייבת להפסיק להתנדב לחרא הזה.‬
‫אני לא חושבת שסיפרתי לך את החלק הכי גרוע.‬ ‫נחשי מי עוד יהיה שם?‬
‫לא טרוויס?‬ ‫-הכמעט רומן הטיפשי שלי.‬
‫הבת שלו גם לומדת פסנתר,‬ ‫זה אחד הדברים שקשרו בינינו.‬
‫בסדר. אני אהיה מוכנה עם המפתחות לאוטו,‬
‫ואם תרצי להתחפף, אני אהיה נהגת המילוט שלך.‬
‫אני חושבת שזו תוכנית טובה.‬ ‫-ברצינות?‬
‫נתקשר לביה"ס מטלפון ציבורי,‬
‫נעמיד פני האימהות שלנו,‬ ‫נגיד שאנחנו חולות ואז…‬
‫אנחנו…‬
‫נעשן את זה.‬
‫מאיפה השגת את זה?‬
‫מאימא שלי.‬ ‫-נכון. בגלל הכימותרפיה.‬
‫כן. אני צריכה לספר לך דברים‬ ‫על הסרטן של אימא שלי.‬
‫את בעניין?‬
‫לא יודעת, אף פעם לא הברזתי.‬
‫ואנחנו חייבות לעשות סמים?‬ ‫אני לא רוצה לקחת מנת יתר או משהו.‬
‫אני לא חושבת שזה קורה עם גראס.‬ ‫-את לא יודעת?‬
‫גם אני אף פעם לא עישנתי.‬ ‫-באמת?‬
‫אני לא עבריינית!‬ ‫-לא אמרתי שאת כן.‬
‫תראי, את באה או לא?‬
‫אני מצטערת. אני לא יכולה.‬
‫אלוהים. אנחנו באמת עושות את זה.‬
‫כן? קדימה!‬
‫זה הולך לשנות לנו את החיים!‬ ‫-את כזאת חנונית.‬
‫אנחנו יוצאות להרפתקה!‬
‫- פרופסור וויילי -‬
‫פתוח.‬
‫פרופסור וויילי,‬ ‫נוכל לדבר על העבודה שלי בשיעור שלך?‬
‫מה איתה?‬
‫אני מאמינה שהמרצים האחרים שלי‬ ‫יסכימו שאני סטודנטית מסורה מאוד.‬
‫עבדתי קשה מאוד על המטלה האחרונה שלי,‬ ‫ולדעתי, למען האמת,‬
‫מגיע לי ציון גבוה יותר.‬
‫תראי, הרמה הייתה נמוכה מהממוצע.‬ ‫היית מחוייכת מדי בהקלטה.‬
‫כאילו שלא האמנת למה שקראת.‬
‫ברור שלא האמנתי.‬
‫זה סיפור מזויף על פלישת חייזרים לקמפוס.‬
‫כן, והמשימה הייתה לשדר אותו‬ ‫כמו שדרן חדשות אמיתי.‬
‫נראה לך שאהבתי כל סיפור שדיווחתי?‬
‫תן לי לעשות את המטלה מחדש.‬ ‫-אני לא חושב.‬
‫קלטת וסיפור חדשים.‬ ‫-לא.‬
‫טולי חדשה. לא תזהה אותי.‬ ‫-מבטיחה?‬
‫בבקשה. תן לי עוד הזדמנות.‬
‫אני אקבל מטלה חדשה ביום שני על הבוקר.‬
‫יש בעיה?‬ ‫-לא.‬
‫לא, רק ש…‬
‫אני אמורה לנסוע לסנוהומיש בסופ"ש,‬ ‫ליום הנישואים של הוריה של חברתי.‬
‫אם את רוצה להיות כתבת,‬ ‫את לא עובדת רק כשנוח.‬
‫זו לא עבודה. זה סגנון חיים.‬
‫תראי קלטת חדשה ביום שני,‬ ‫או שהציון יעמוד בעינו.‬
‫אבל אימא שלי מכינה צלי‬ ‫עם תפוחי אדמה מיוחדים.‬
‫קייט, עיתונאות היא לא עבודה.‬
‫זה סגנון חיים.‬
‫מה זה אומר בכלל?‬
‫תשכחי מזה.‬
‫אני הולכת ללמוד.‬
‫הלו?‬
‫ג'וני? מארה?‬
‫לא ידעתי שמישהו נמצא כאן.‬ ‫-סליחה, זה רק אני.‬
‫היי. לא ידעתי שמישהו נמצא כאן.‬ ‫-מה לעזאזל את לובשת?‬
‫זה? זו תחפושת מטומטמת.‬
‫נכון. זו חתיכת תלבושת.‬
‫זה לא שייך לי.‬
‫איך מארה מרגישה?‬
‫יותר טוב. כן. היא אצל אמה.‬
‫הכיור עושה את הדבר הזה שוב,‬ ‫אז חשבתי לנסות לתקן אותו.‬
‫כן. התכוונתי לטפל בזה.‬
‫היי, תוכלי לעשות לי טובה?‬ ‫תוכלי להאיר לכאן?‬
‫כן, בטח.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אוקיי. כן, לשם…‬ ‫-אוי, כן, זה סיפור שלם.‬
‫כן, פשוט תיכנסי לשם. כן, ככה.‬
‫בסדר.‬
‫זה אמור לעשות את העבודה.‬
‫אימא? אני בבית!‬
‫אלוהים. שיט.‬
‫שיט.‬ ‫-מהר.‬
‫אלוהים. שיט.‬ ‫-מה לעשות?‬
‫מה לעשות?‬ ‫-שיט.‬
‫מגזין!‬ ‫-מהר, היא באה.‬
‫מהר!‬
‫היי, מתוקה.‬
‫היי.‬
‫את מתכוונת לתרגל את היצירה שלך‬ ‫לפני הרסיטל?‬
‫לא אם אתם כאן. רציתי שזו תהיה הפתעה.‬
‫טוב, כדאי שאכנס להתקלח לפני שכולם יגיעו.‬ ‫להתארגן.‬
‫מגניב. גם אני אלך להתארגן.‬
‫טוב…‬
‫אני אתחיל לסדר כיסאות.‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה.‬
‫כן, לא, זו לא בעיה.‬
‫אני לא מרגישה כלום. מה אני אמורה להרגיש?‬
‫סוג של מרחפת, אני חושבת?‬
‫הנה, תעשני עוד.‬
‫אני לא חושבת שזה עובד.‬ ‫אני מרגישה נורמלית לגמרי.‬
‫הנה מבחן. מוכנה? תעקבי אחרי האצבע שלי.‬
‫את מסטולה!‬
‫בסדר. אז אני מוצאת איזה ילד ביער.‬
‫שיער כהה, עיניים כחולות כמו דוני אוסמונד,‬
‫אבל… עם אוזני שדון?‬
‫ואז אנחנו מתחילים להצתרפת בטירוף.‬
‫ואנחנו נוגעים זה בזה בכל הגוף‬
‫ואני מרגישה את הזה שלו, את יודעת, ו…‬
‫נראה לי שאני בהיריון.‬
‫מה?‬
‫מאז שפאט…‬
‫"כיפה אדומה" לא באה לבקר אותי.‬
‫אני כל הזמן מקווה שאקבל,‬ ‫אבל זה רק מתאחר יותר ויותר ו…‬
‫ואני כל כך מפחדת.‬
‫טולי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כן, אבל מה אם אני כן?‬
‫אני מניחה שנמצא פתרון.‬
‫אבל אני אהיה שם לצידך.‬
‫לא משנה מה.‬
‫אף פעם לא הייתה לי חברה כמוך.‬
‫אני לא יודעת מה אעשה בלעדייך.‬
‫יש משהו שאני צריכה לספר לך‬ ‫ואני ממש מקווה שלא תשנאי אותי.‬
‫את יודעת שסיפרתי לך שלאימא שלי סרטן,‬ ‫אז… קייט?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫היי, הדופק שלי מרגיש ממש מהיר עכשיו?‬
‫אני לא מרגישה אותו.‬
‫את לא?‬ ‫-אני לא רופאה.‬
‫אלוהים, נראה לי שיש לי התקף לב.‬
‫אני בספק.‬ ‫-מה אם אמות בזמן הברזה?‬
‫ויעיפו אותי מרשימת המצטיינים?‬ ‫-את בסדר.‬
‫אני אמות.‬ ‫-היי.‬
‫את סתם נלחצת. את בסדר, אוקיי?‬ ‫היי, תסתכלי עליי.‬
‫הכול רגוע, אוקיי?‬
‫אוקיי?‬
‫רגוע.‬
‫בסדר? את בסדר. בואי הנה.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה יותר.‬
‫אוקיי.‬
‫חבוב. אתה רוצה לצאת?‬
‫שיט.‬
‫קייט, הכול נראה מדהים.‬
‫אני מעריצה את מארה.‬ ‫יש לה כזו מיומנות טבעית.‬
‫היא עבדה כל כך קשה על היצירה שלה.‬
‫אנחנו מתרגשים לשמוע אותה.‬ ‫היא לא ניגנה לנו אותה.‬
‫היא רצתה לשמור על ההפתעה, אז…‬
‫ריטה. מה שלומך?‬
‫נהדר. אני אוהבת מצגות.‬
‫למארה יש כישרון. בקרוב היא תנגן משמיעה.‬
‫אתם תראו.‬
‫היא הכינה משהו מאוד מיוחד בשביל שניכם.‬
‫אני אלך לבדוק מה עם מארה.‬
‫כן.‬
‫תיכנסי, ריטה. כן, תסתובבי. תרגישי בבית.‬
‫היי, גבר.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫תפוס כיסא.‬
‫ממי את מתחבאת?‬ ‫-אלוהים. אימא, אבא, היי.‬
‫כל כך טוב לראות אתכם.‬ ‫-היי.‬
‫קייטי-דובית.‬
‫אבא, אימא! היי!‬
‫שלום, ילדת קולג'!‬
‫התינוקת שלי חזרה!‬ ‫-תודה, אבא.‬
‫כל כך טוב לראות אותך. אימא!‬ ‫-היי!‬
‫התגעגעתי אליכם.‬
‫איפה טולי?‬
‫היא כל כך מצטערת. היא נתקעה‬ ‫עם פרויקט עיתונאות, אז…‬
‫את יודעת, אנחנו מבינים.‬
‫היא תמיד הייתה כל כך ממוקדת בכל זה.‬ ‫-כן.‬
‫ואני מקווה שאת עובדת קשה באותה מידה.‬
‫כן, טוב, כמובן. אני כן,‬ ‫אז לא צריך לדאוג בקשר לזה.‬
‫יופי.‬ ‫-שון!‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-פנ-פאקינג-טסטי.‬
‫היי.‬ ‫-שמור על הפה שלך.‬
‫הוא שוקל לקחת את נקודות הזכות‬ ‫מהקולג' הקהילתי‬
‫ולהגיש מועמדות לאונ' וושינגטון.‬ ‫-אני לא.‬
‫לא תוכל לעבוד ב"בורגר האט" לנצח.‬ ‫-כן, כי זו הייתה התוכנית שלי.‬
‫אז הפרדתי את הצבעים והלבנים בשבילך, אימא.‬
‫תודה, יקירה.‬
‫נחמד. הם עושים לך כביסה וגובים ממני שכ"ד.‬
‫לכן אתה אף פעם לא לובש חולצה נקייה?‬
‫אז מה קנית לאימא ל-25 הגדול?‬
‫אה, היא…‬ ‫-אמרתי לאבא שלך שאני לא צריכה כלום.‬
‫המתנה שלי היא שכולנו יחד.‬
‫אתה יודע שהיא לא מתכוונת לזה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב לראות אותך, מותק.‬
‫זה קצת מוזר, לא?‬
‫מה מוזר?‬
‫עם אימא שלך ואבא שלי?‬
‫כלומר, הם כל כך שקופים.‬
‫אני לא יודעת מה את חושבת,‬ ‫אבל אימא שלי לא הייתה בוגדת באבא שלי.‬
‫חשבתי שהם לא ביחד.‬
‫כן, טוב, זה יכול להשתנות.‬
‫כלומר, תפסתי אותם קודם, והם נראו די ביחד.‬
‫טוב, אני רק יודעת שמשהו קרה.‬ ‫אולי זה נגמר עכשיו.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני לא רוצה שיהיה מוזר.‬
‫לא, זה לא. כלומר, זה לא צריך להיות.‬
‫שיחשבו מה שיחשבו, זה לא שאנחנו באמת…‬
‫כן.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אנחנו חברים, אבל אני מתגעגע לשיחות איתך.‬
‫היי.‬
‫אני רק צריך את מגש הגבינות.‬
‫זה הארון הלא נכון.‬ ‫-זה ממש מעל התנור.‬
‫אני אלך לתפוס מקום.‬
‫שיט.‬
‫גברת מ'.‬
‫טולי!‬
‫התכוונתי להגיע מוקדם יותר.‬ ‫קייט הסתדרה עם הכול?‬
‫את יודעת מה, היא נראית בסדר.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן. כל כך טוב לראות אותך.‬
‫את עדיין ממש עסוקה כל כך בעבודה?‬
‫טוב, את יודעת, זו לא עבודה, זה סגנון חיים.‬ ‫חם פה?‬
‫חם פה.‬ ‫-אני מכירה את המבט הזה.‬
‫הנה.‬
‫תני לי.‬
‫זה נחמד.‬
‫את יודעת, אני עדיין חווה אותם.‬
‫מה את חווה?‬
‫גלי החום.‬
‫אבל הם היו הרבה יותר גרועים‬ ‫כשעברתי את זה לראשונה.‬
‫מה עברת?‬
‫את ה…‬
‫לא.‬
‫לא, אני לא חווה… לא.‬
‫כן, זה לא קורה.‬
‫את בטוחה? התחלת לשכוח דברים?‬
‫כולם שוכחים דברים.‬
‫עצבנית?‬ ‫-לא.‬
‫אם מעצבנים אותי, זו בעיה שלהם, לא שלי.‬
‫אפשר לבדוק את המדדים שלך אצל הרופא,‬ ‫את יודעת.‬
‫המדדים שלי בסדר. אני רק בת 43.‬
‫הייתי בת 44 כשזה התחיל.‬
‫איפה אמרת שקייט נמצאת?‬
‫אוי, מותק, לא התכוונתי להפחיד אותך.‬
‫לא. למה שאפחד? זה נהדר. אני כבר חוזרת.‬
‫אוקיי.‬
‫מתנהל משא ומתן בין בכירים בעירייה‬
‫לבין היצורים הבלתי מזוהים על החללית.‬
‫שעל אף הטכנולוגיות המתקדמות שלהם,‬ ‫נראה שאינם לובשים בגדים.‬
‫בין אם הם גזע של נודיסטים אינטרגלקטיים‬
‫או רק חסינים לסביבה, נחכה ונראה.‬
‫אלוהים.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫סליחה.‬
‫חשבתי שכבר תסיימי. אני מחכה לחדר‬
‫כדי שאוכל להתארגן לשיעור של יום שני.‬ ‫כלומר, הצצתי…‬
‫לפני שעתיים. אני לא מאמין שאת עוד פה.‬
‫כן, טוב, אני צריכה שזה יהיה מושלם.‬
‫יש לי פרופסור ממש קפדן.‬
‫עצה קטנה. תצפי בקלטת בלי קול.‬
‫תסתכלי על שפת הגוף.‬
‫הנה.‬
‫תסתכלי טוב. את רואה את המתח בכתפיים שלך?‬
‫וקשר העין שלך,‬ ‫הוא גורם לך להיראות מאופקת או קרה.‬
‫טוב, אני מתייחסת לסיפור ברצינות,‬ ‫כמו שביקשת,‬
‫שזה לא דבר קל, דרך אגב.‬
‫אבל הקריאה מנותקת.‬
‫זה לא דבר טוב?‬ ‫אני אמורה להיות בלתי משוחדת.‬
‫את יכולה להיות אובייקטיבית‬ ‫ולהתחבר לקהל.‬
‫תחשבי על קרונקייט כשהוא דיווח על וייטנאם.‬
‫שדרני חדשות נהדרים‬ ‫מתחברים לרגש של הסיפור.‬
‫סליחה שאני לא וולטר קרונקייט.‬
‫כן, אני בטוח שגם הוא מצטער.‬
‫אני לא רוצה להעליב. רק שכולנו שולחים‬ ‫את האותות הבלתי-מודעים האלה.‬
‫אז מה שלך אומרים?‬
‫אנחנו לא מדברים עליי.‬ ‫למה שלא נתחיל מהתחלה?‬
‫היי, בנאדם.‬ ‫-היי.‬
‫לא ידעתי שאתה בעיר.‬ ‫-כן.‬
‫אבא שבר את הירך בניסיון לנקות מרזב,‬ ‫אז אני עוזר עד שהוא ישתקם.‬
‫היי, רובי. מה שלומך?‬
‫אדוני. מה שלומך?‬
‫יופי.‬ ‫-רובי? היי!‬
‫היי!‬
‫תראי אותך!‬
‫באד? אתה מוכן לעזור לי?‬
‫כן. מה לעזאזל?‬
‫חשבתי שתעזור עם הצלי.‬ ‫-אמרת שאני‬
‫לא טוב בזה.‬ ‫-בוא נלך לחדר שלי.‬
‫כן.‬ ‫-זו דרך נחמדה להתחמק מלעזור.‬
‫אני לא יכול להירגע חמש דקות?‬
‫אוי, הצלי שרוף.‬
‫אני אומר לך, בנאדם, זה נשמע לא מהעולם הזה.‬
‫זה נשמע טוב יותר בוויניל.‬ ‫-כן, אבל אפשר לקחת את זה לכל מקום.‬
‫שכח מזה, אני טהרן.‬
‫אל תזלזל בזה עד שתנסה. קדימה.‬
‫טוב. איך זה עובד?‬
‫טוב.‬
‫בוא נראה.‬
‫בבקשה.‬
‫מגניב.‬ ‫-נכון?‬
‫כן.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה זאת אומרת, "מה אני עושה"? כלום, אני…‬
‫לא בגלל זה אני כאן.‬
‫מה ז"א? אנחנו תמיד…‬
‫כן, כשהיינו שני ילדים גלמודים.‬
‫אני גבר נשוי.‬
‫אתה מה?‬
‫אתה זוכר את האנה, נכון?‬
‫זה לא תוכנן, אבל היא נכנסה להיריון.‬
‫ואני אוהב אותה.‬
‫אז עשיתי את הדבר הנכון.‬
‫היא אמורה ללדת במאי.‬
‫תראה, בנאדם, אני מצטער…‬ ‫-לא.‬
‫מזל טוב, בנאדם.‬
‫זה נהדר.‬
‫קמפוס אוניברסיטת וושינגטון זועזע הבוקר‬
‫בעקבות נחיתה של מה שנדמה…‬
‫רואה את ההבדל? עכשיו את מתחברת, את פתוחה.‬
‫אני רואה את זה.‬
‫זה מה שאת מסוגלת לעשות.‬
‫אז אם אני קשוח בציונים שלך,‬ ‫זה בגלל שאני רואה פוטנציאל.‬
‫טוב, זה מתרגם ל"מצוין"?‬
‫בואי נגיד "טוב מאוד",‬ ‫לא אוכל להקל עלייך עד כדי כך.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫למה אתה לא נותן לי רשות דיבור בכיתה?‬
‫ככה זה נראה?‬
‫ככה זה בפועל. אני לא טיפשה.‬
‫לא, את לא. את מאוד מבריקה.‬
‫ואולי זו הסיבה שחששתי‬
‫לתת לך יותר מדי תשומת לב.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כמורה, אני צריך לשמור על מקצועיות,‬
‫גם אם ייתכן שאני…‬
‫מרגיש משהו כלפי סטודנטית.‬
‫חשבתי שאתה שונא אותי.‬
‫לא, אני ממש לא שונא אותך.‬
‫אני מצטער, לא הייתי צריך…‬
‫נתראה בשיעור.‬ ‫-חכה.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬ ‫סליחה. אני לא יכול.‬
‫אז נרשמתי לשיעור כתיבה יצירתית‬
‫וזה ממש כיף.‬
‫המרצה כינה את העבודה האחרונה שלי‬ ‫"חדה ומבטיחה".‬
‫זה נהדר, קייטי.‬
‫רק תוודאי שאת עדיין‬ ‫מקצה זמן לקורסים האמיתיים שלך.‬
‫כן?‬
‫הלו?‬
‫האם זאת… טולי!‬
‫היי!‬ ‫-מה קרה לעבודה שלך?‬
‫סיימתי. ואני חושבת שהפרופסור‬ ‫ממש אהב את זה.‬
‫כמובן. את כל כך ממוקדת ומוכשרת.‬
‫לעולם לא תאמיני מה קרה. אוי, אלוה…‬
‫הצלי מוכן, עם תפוחי אדמה מיוחדים.‬
‫שון, ארוחת ערב!‬ ‫-אחר כך. אני אקרא לו!‬
‫היי.‬
‫אני לא יורד לשם.‬
‫מה אוכל אותך?‬
‫את שואלת את המפסידן שגר עם ההורים שלו.‬
‫אבא כל הזמן מנסה לגרום לי להתגייס לצבא.‬
‫לאיזה חיל?‬
‫זה משנה?‬
‫אני יודעת שהמצב מעפן כרגע.‬
‫אבל זה יכול להשתנות.‬
‫כשלא תצפה לזה, מישהו יכול…‬
‫להיכנס לחייך ופשוט…‬
‫לפתוח אותך.‬
‫רובי התחתן.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה כאילו כל מי שאני מכיר המשיך הלאה‬ ‫ואני תקוע.‬
‫כאילו, אני תמיד אהיה לוזר. אני תמיד אהיה…‬
‫לבד, ו…‬
‫זה לא נכון.‬
‫אתה רק מתחיל.‬
‫כל כך הרבה אנשים בחייך אוהבים אותך.‬
‫כן, אבל הם לא באמת מכירים אותי.‬ ‫-אני כן.‬
‫ואני אוהבת אותך.‬
‫בדיוק כמו שאתה.‬
‫קייט הייתה רוצה להכיר אותך טוב יותר.‬
‫חשבתי שכבר תספרי לה את הסוד הגדול שלי.‬
‫אתן לא מספרות הכול זו לזו?‬
‫בדרך כלל. זה לא הסוד שלי לספר.‬
‫היי. מה אתם עושים?‬
‫את יודעת. מתוודים על אהבתנו הנצחית זה לזו.‬
‫קדימה. בואו נאכל. קדימה!‬
‫שלום, חתיך.‬ ‫-היי.‬
‫את לא צריכה לרכל עם "בניפר"‬ ‫או מדונה או משהו?‬
‫מאדג' ביטלה.‬
‫מאדג' ביטלה. אפשר אחד מאלה?‬
‫קח לעצמך. יש שם שולחן מלא באוכל.‬
‫אני יודע, אבל זה ממש…‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫-היי.‬
‫אני מקווה שאני נראית בסדר. הגעתי מפילאטיס.‬ ‫-כן. לא,‬
‫את מושלמת.‬
‫אני מחפשת את קייט. ראית אותה?‬
‫היא שם. אני כבר חוזרת.‬ ‫-אוקיי.‬
‫היי.‬
‫ברוכה הבאה לסיוט שלי.‬ ‫-אני מזיעה בטירוף.‬
‫אפשר לצאת מכאן לרגע?‬ ‫-בבקשה.‬
‫התמזמזתי עם ג'וני.‬
‫מולארקי, מה?‬
‫אני לא יודעת מה קרה.‬
‫נכנסתי והוא עבד מתחת לכיור בגופיה צמודה,‬
‫ופתאום לא יכולנו להוריד את הידיים זה מזו.‬
‫כל כך אנסטסיה ויילדהול.‬
‫אלוהים, זה היה כמו כשהתחלנו לצאת.‬
‫שכחתי איך זה הרגיש.‬
‫אבל זה גם היה כמעט כמו להיות עם מישהו זר,‬ ‫כמעט אסור.‬
‫ומארה הגיעה והעמדנו פנים שכלום לא קרה.‬
‫כי איני רוצה לבלבל אותה.‬ ‫אני לא רוצה להתבלבל‬
‫אבל אני לא יודעת מה זה אומר.‬
‫אני מתחילה להרגיש‬ ‫שאולי אסור לי לוותר עלינו.‬
‫זה מטורף?‬ ‫-לא.‬
‫אלוהים, אני צריכה אוויר.‬
‫וואו, את באמת מזיעה. את בסדר?‬
‫לפי אימא שלך, אני חווה את גיל המעבר,‬ ‫אז לא.‬
‫אסור לך להקשיב לה.‬
‫היא מאבחנת אותי במשהו חדש כל יום.‬
‫אבל היא בטח צודקת.‬
‫עכשיו כשאני חושבת על זה,‬ ‫הפעם האחרונה שקיבלתי מחזור‬
‫הייתה כשצילמתי את הפרק כשבישלתי עם אמריל‬
‫והיו לי כאבי מחזור איומים, כאילו, בום!‬
‫זה בטוח היה לפני יותר מחודש.‬
‫אוי, אלוהים, זהו זה!‬
‫השינוי.‬
‫טוב, ואם זה זה? זה רק אומר‬ ‫שלא תצטרכי לקנות יותר טמפונים,‬
‫או להרוס זוג מכנסיים לבנים.‬
‫או ללדת ילדים.‬
‫את לא רוצה ילדים.‬
‫אני אוהבת לדעת שאני עדיין יכולה, יום אחד.‬
‫אני גם לא אוהבת חמוצים,‬ ‫אבל אם יגידו לי שלא אוכל לאכול אותם לעולם…‬
‫אימא? אנחנו מתחילים!‬
‫טוב, קדימה. בואי נעשה את זה.‬
‫בואי נעשה את זה.‬
‫גברת מ', זה כל כך נחמד. אפילו שמת מוזיקה.‬
‫זה השיר שלנו.‬
‫בהחלט. קדימה, תאכלו, ילדים.‬
‫יודעים מה, אני רוצה להרים כוסית.‬
‫מר וגברת מ',‬ ‫תמיד הייתם הזוג המושלם בעיניי.‬
‫אני יודעת שאף אחד לא מושלם,‬ ‫אבל בכנות, זה מדהים אותי‬
‫לראות שני אנשים מאוהבים אחרי זמן רב כל כך.‬
‫אני מקווה שכולנו נמצא את זה יום אחד.‬
‫לחיי 25 שנים נוספות!‬ ‫-עוד 25.‬
‫לחיים.‬
‫יפהפה. תודה.‬ ‫-תודה, ילדה.‬
‫אז ספרי לנו על השיעורים שלך.‬ ‫אנחנו רוצים לדעת הכול.‬
‫תעביר את התפו"א.‬
‫אנחנו נהנות בשיעור עיתונאות חוקרת.‬
‫ואני ממש אוהבת את הסמינר הזה‬ ‫עם צ'אד וויילי. זה מאתגר‬
‫אבל כל כך שווה את זה.‬
‫כן?‬
‫אסור לפחד מעבודה קשה. זה לא אמור להיות קל.‬
‫אפשר לקבל את תפוחי האדמה?‬ ‫-איך הולך כאן?‬
‫הולך טוב. כן, מארג' עדיין מטפלת בגינה‬
‫ושון חושב להתגייס לצבא, נכון?‬
‫יש לי משהו קטן בשביל אימא שלכם.‬
‫אוי, באד!‬ ‫-תעביר את תפוחי האדמה.‬
‫אני יודע שאמרת לא לקנות כלום,‬ ‫אבל אני חכם מכדי להקשיב לך.‬
‫קדימה, תפתחי.‬
‫אוקיי.‬ ‫-זו הטכנולוגיה הכי מתקדמת.‬
‫תראה כמה זה קטן.‬
‫קנית לי שואב אבק.‬
‫לא תצטרכי לסחוב את שואב האבק הכבד‬ ‫במעלה המדרגות.‬
‫אתה כל כך מתוק. תודה.‬
‫אין בעד מה, מתוקה.‬
‫גב' מ',‬ ‫עלייך לקרוא עבודה שקייט ואני כתבנו…‬
‫אפשר להעביר את תפוחי האדמה?‬
‫בחיי, זו תהיה דוגמה מעולה‬ ‫כשנתחיל להגיש מועמדויות להתמחות.‬
‫אני אקח את תפו"א המזוינים בעצמי.‬
‫עוד מישהו רוצה? אבא?‬
‫היי.‬
‫איך כל המשפחה הזו יכולה להיות כזו מזויפת?‬
‫כלומר, שמעת את החרא הזה?‬ ‫שון לא רוצה להתגייס לצבא.‬
‫אימא שלי לא רוצה שואב אבק מזדיין.‬
‫וכל הנאום שלך, ברצינות,‬ ‫את באמת חושבת שהם עדיין מאוהבים?‬
‫מה את עושה? את לא מעשנת.‬
‫מה זה? "קלוב"?‬
‫מתי נעשית כזו יומרנית?‬
‫אולי רציתי לנסות משהו חדש. שכחתי שזה אסור.‬
‫מה?‬
‫בחייך. את שונאת כשאני מנסה דברים לבד.‬
‫את רוצה להגיד לי מה לעשן, עם מי לפלרטט.‬
‫סליחה, עם מי לא לפרלטט.‬ ‫את קובעת אילו שיעורים ניקח…‬
‫אני רק מנסה לעזור לך להתרכז‬ ‫כדי שנוכל לקבל את העתיד שתכננו.‬
‫זה העניין. זו תמיד התוכנית שלך.‬
‫את כמו כוכב נייטרונים,‬ ‫את מושכת הכול סביבך למסלול שלך.‬
‫כלומר, את בת טובה יותר ממני, להורים שלי.‬
‫זה כאילו שאלה החיים שלך‬ ‫ואני רק מצטרפת לנסיעה.‬
‫חשבתי שרצית שנהיה צוות. זה היה סתם שקר?‬
‫לא, גם אני חשבתי שרציתי את זה.‬ ‫-אז מה את רוצה, קייט?‬
‫אני לא יודעת. בסדר? אני מנסה להבין את זה.‬ ‫הגשתי מועמדות…‬
‫לתוכנית סמסטר בחו"ל בלונדון.‬
‫כתיבת סיפורת.‬
‫אוקיי, אני אפילו לא…‬
‫לא רציתי לספר לך ככה.‬ ‫-אז פשוט הסתרת את זה?‬
‫ואת קוראת למשפחתך מזויפת?‬ ‫אלוהים, את כזו צבועה.‬
‫כי ידעתי שתתחרפני.‬ ‫-אני לא מתחרפנת.‬
‫כאילו שאתפרק בלעדייך?‬ ‫לכי. סעי ללונדון. אני אהיה בסדר.‬
‫הבחור שלנו כל כך לחוץ!‬
‫אתה יותר לחוץ, מותק.‬
‫אני אוהב אותך, מותק.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫הייתי צריכה לבחור יצירה קלה יותר.‬
‫אני רק מתפללת שאסיים אותה בלי טעויות.‬
‫כן. גם אני.‬
‫ברוכים הבאים למצגת שלנו.‬
‫היה תענוג לעבוד עם התלמידים האלה.‬
‫ראשית, קבלו את מארה ראיין.‬
‫מארה!‬
‫היי.‬
‫את בסדר?‬
‫מנסה להיות.‬
‫זה היה… השיר שלנו.‬
‫את יודעת, כמה חודשים אחרי שרייצ'ל מתה,‬ ‫קרסתי במכולת‬
‫כי הם ניגנו את גרסת מוזיקת המעליות‬
‫של "לא יכול להילחם בתחושה".‬
‫לא יכולתי להילחם בתחושה.‬
‫אני יודעת שזה לא אותו דבר.‬
‫אבל זה עדיין כואב.‬
‫בואי הנה.‬
‫לא, אל תתנו לי להפריע לכם.‬
‫בגלל זה את יוצאת מהרסיטל של הבת שלנו?‬
‫לא, איך אתה אומר את זה?‬
‫היא נרגשת, בסדר?‬ ‫-מצטער, חבר, אני מדבר אל אשתי.‬
‫יודע מה, ברור שיש לך בעיה כלשהי איתי.‬
‫תהיה בטוח שיש לי.‬
‫אתה רוצה להאשים אותי במצב‬ ‫הנישואים שלך? קדימה.‬
‫אני לא זה שעוזב את משפחתי בגיל 40‬ ‫כדי לחפש את עצמי.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אבא!‬
‫אז זה נכון.‬
‫מארה, מתוקה…‬
‫לא, אל תדברי איתי!‬
‫מארה, בחייך.‬ ‫-אוי…‬
‫זה היה מטורף. אני לא עושה סמים יותר בחיים.‬
‫נראה לי שאני עדיין קצת מסטולה. גם את?‬
‫אני לא יודעת. אני פשוט ממש רעבה.‬
‫גם אני.‬
‫רק שאולי אני בהיריון.‬
‫בטוחה שאימא שלך לא בבית?‬
‫לא, היא מתנדבת בבית החולים בימי שלישי.‬
‫יש לי אחד. אוקיי. מה יותר גרוע?‬
‫הפרצוף של מוישה אופניק,‬ ‫או הקול של פרנקנשטיין הצעיר?‬
‫כשהוא שר או מדבר?‬
‫אוי, לעזאזל. היא כאן.‬
‫רגע.‬
‫מי זה?‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫אז…‬ ‫-אז…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היי, קדימה, בואי נלך אליי.‬
‫קייט, בואי.‬
‫אולי הוא סתם חבר מהמתנדבים בבית החולים?‬
‫אולי.‬
‫יש "הו הו" על הדלפק.‬
‫תביאי לנו כמה, טוב?‬ ‫יש לי פיפי מאז שיצאנו מהשדה.‬
‫מה השעה?‬
‫השעה… שתיים וחצי.‬
‫ישנתי כמו מתה.‬
‫כן, הטיפולים האלה ממש מחסלים אותך.‬
‫לדודה שלי, ג'ורג'יה,‬ ‫היה סרטן לפני כמה שנים.‬
‫אבל היא בסדר עכשיו.‬
‫גם את תהיי. אני יודעת.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫תודה.‬
‫קייט?‬
‫היא ברחה.‬
‫למה את ממשיכה לספר לאנשים שיש לי סרטן?‬
‫זה עבר את הגבול.‬ ‫אני אפילו לא יודעת מה להגיד לך.‬
‫איך הוא יודע איפה נמצא מגש הגבינות שלנו?‬
‫הוא בא פעם כדי לתכנן אירוע של ועד ההורים‬ ‫ונשאר למשקה.‬
‫לא קרה כלום.‬
‫תגדירי ״כלום״.‬
‫אני לא שייכת לך. אתה מבין את זה, נכון?‬
‫גם אם היינו ביחד,‬
‫אתה לא יכול להסתובב ולהרביץ לאנשים.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫אני מצטער.‬
‫ראיתי את שניכם יחד ופשוט…‬
‫איבדתי את זה.‬
‫ועכשיו מארה חושבת שאני…‬
‫זה ישנה את המצב בינינו.‬ ‫כשגיליתי שאימא שלי…‬
‫זה שינה את המצב.‬
‫את איך שהרגשתי כלפיה וכלפי נישואים.‬
‫נדבר איתה.‬
‫נסביר את הדברים.‬
‫אני כל הזמן חושב שכשהיא ראתה אותנו הבוקר,‬
‫אולי היא הבינה לא נכון.‬
‫ואולי גם אני.‬
‫אתה לא.‬
‫כלומר, רציתי את זה.‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫אפילו שאתה מטריף אותי.‬
‫אז…‬
‫מה את אומרת? כאילו, את אומרת ש…‬
‫אולי את רוצה לנסות ו…‬
‫אני לא יודעת, אתה אומר שאולי תישאר?‬
‫אני יודע שאת חושבת שאני אנוכי.‬
‫ואולי זה נכון.‬
‫אבל אני רק יודע‬ ‫שאני צריך לעסוק במשהו בעל משמעות.‬
‫אני צריך למצוא את החלק בעצמי שהוא לא בעלך,‬
‫או אבא של מארה, החלק שהוא רק אני.‬
‫אתה לא חושב שהיו נתיבים‬ ‫שהלוואי שיכולתי לקחת?‬
‫אני יודע, אבל הייתי זקוק לזה, קייט,‬ ‫במשך כל כך הרבה שנים.‬
‫ותמיד בחרתי בך ובחרתי במארה.‬
‫זה כל כך לא הוגן.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני עדיין רוצה אותך.‬
‫אבל… אני צריך לעשות את זה.‬
‫אתה לא זוכה להגיד‬ ‫שאתה אוהב אותנו ולעזוב.‬
‫אתה לא יכול לסכן את חייך ולצפות שאחכה כאן‬
‫למקרה שתחזור. סיימתי.‬
‫את לא מתכוונת לאכול את הפירה, מותק?‬
‫אני לא רעבה.‬
‫את בסדר, קייטי-דובית? קרה משהו בבית הספר?‬
‫לא, רק יום שלישי משעמם.‬
‫אוקיי.‬
‫היי, גברת מ'.‬
‫היי, רובי.‬
‫מגניב, הבאת את זה.‬
‫אימא, אני ורובי יכולים לעלות למעלה?‬
‫אוקיי, רק תפנה את הצלחת, בבקשה.‬
‫אוקיי.‬
‫ערב טוב, מר מולארקי.‬
‫מה שלומך, חבר?‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫קייט.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫מה איתך, מותק? יש חדש בבית החולים?‬
‫רק אם תחשיב מחסור בלתי צפוי במקלות גרון.‬
‫ברור שזה נחשב. זה מעדן.‬
‫תודה.‬
‫היי. אפשר להיכנס?‬
‫למה לשאול אם כבר פתחת את הדלת?‬
‫סליחה. שנאתי את זה כשאימא שלי עשתה את זה.‬
‫אני פורשת משיעורי פסנתר.‬
‫ואני יודעת שאת תתחרפני בגלל זה,‬ ‫אבל לא תוכלי לעצור אותי.‬
‫אוקיי.‬
‫אני יכולה לשחק?‬
‫כן, שיהיה.‬
‫תפגעי בבחור מימינך.‬
‫איך? איך אני…‬
‫אוקיי, תלחצי על איקס.‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו תבחרי בקשת.‬
‫אימא, את רצה לקיר עכשיו.‬
‫טוב, תקלי עליי, גדלתי על "פונג".‬
‫תראי, אני יודעת שהמצב היה ממש קשה.‬
‫ואני לא מושלמת. כלומר, אין הורה מושלם.‬
‫ההבנה של זה היא חלק מההתבגרות.‬ ‫-תיזהרי מבור הלבה.‬
‫את יכולה לדבר איתי.‬
‫גם אם את כועסת, במיוחד אם את כועסת.‬
‫אני לא רוצה שתחזיקי הכול בבטן.‬ ‫-אימא,‬
‫את יכולה בבקשה להפסיק לדבר?‬ ‫-טוב. סליחה, כן.‬
‫אני מנסה להתרכז.‬ ‫-קדימה.‬
‫את יודעת שאת יכולה להרים את המפה?‬
‫רגע, איך?‬
‫אוקיי. תעמדי ממש לידה.‬
‫כן?‬ ‫-תלחצי על בי.‬
‫לא, בי.‬ ‫-אני לוחצת.‬
‫אלוהים, תני לי לעשות את זה.‬
‫תודה.‬
‫לקחתי את הדבר הזה!‬
‫כן.‬
‫גידול ילדים נראה כמו הדבר הכי בלתי אפשרי.‬
‫אני ממש לא יכולה לדמיין את זה ו…‬
‫ואת עושה את זה בכל יום מזוין.‬
‫כן, אבל לא לבד.‬
‫תמיד הייתי איתו יחד בזה‬ ‫וזה נראה הרבה יותר מפחיד עכשיו.‬
‫ברור.‬
‫אבל תמיד היית חזקה מספיק כדי להסתדר לבדך,‬
‫אפילו כשלא ידעת את זה.‬
‫אז…‬
‫מה זה אומר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫יש שני קווים. מה זה אומר?‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬