PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jsem na tebe hrdá.
Na virtuální brzdu jsi dupla jen třikrát.
Pokrok!
Nemusíme tam hned. Můžem počkat.
Ne, dobrý.
Myslím, že to bude krásný.
Jo.
- Tully! - Co?
Myslím, že už to je.
Ještě to není ono.
WASHINGTONSKÁ UNIVERZITA NÁBOR DO STUDENTSKÝCH SPOLKŮ
Pojď se mnou! No tak!
Tak. Tady.
- Kdo ví, kdo to je? - Walter Cronkite?
Walter Cronkite.
Co vám to sděluje? Co tu vidíte?
- Ano. - Nesmrtelnost?
Díky němu je nesmrtelné něco jiného. Proslavil to a ostatní na to navázali.
Ano.
Dobývání vesmíru?
Co tu děláš?
Já myslela, že máš… Že přijdeš později.
Příště dej ponožku na kliku, až budeš chtít romanturbovat.
Jenom jsem si četla. Literaturu. Do školy.
Jane Austenová a pirátské porno? Zhýralci a lotři?
Aha, Hraběnčin pád.
„Jak by mohla odolat odvážnému, avšak jemnému dotyku statného nádeníka?“
Nádeník je symbolem přechodu z rolnické kultury 18. století…
To je fuk. Co je podle tebe horší?
Ta holka, co ten kýč napsala, nebo ten borec na obálce?
Dílo Anastasie Wildhallové mě niterně oslovuje.
Mám z něj ramenní šimry.
Cože?
Ramenní šimry. Když cítíš vzrušení
a zachvějou se ti ramena, až ti na krku vstanou chloupky.
Jestli to cítíš v ramenou, děláš to špatně.
Hele, jak to mám asi dělat, když sem každou chvíli vtrhneš?
Jindy zůstáváš dýl a pochlebuješ profesoru Wileymu.
Ten vůl nepozná svou nejlepší žačku, kdyby ho mlátila do ksichtu, což zvažuju.
Furt tě ignoruje?
Jsem jako paraván, co mu blokuje výhled na důležitější studenty.
A dneska nám řekl známky za čtvrtletní práci před kamerou.
Dal mi trojku.
- Co? - Jo!
Kamera je moje parketa!
Myslí si, že když býval reportér, ví všechno.
Jestli mi tím zničí průměr, jsem v háji.
Hele.
Klídek.
Do pondělka to neřeš.
Tenhle víkend si užijeme,
máma nám bude vařit a ukážeme rodině, jaké jsme intelektuálky.
Třeba je to proto, jak vypadám. Půjčíš mi své staré brýle?
Něco ti řeknu. Proměna všechny problémy nevyřeší.
Přestaň se v tom babrat a jdi mu to říct na rovinu.
Máš pravdu, jako vždycky.
Ale když po něm chci respekt,
měla bych náležitě vypadat.
Fakt krásný.
Rozšoupla jsem se. Šestikarátové zlato s pravou napodobeninou diamantů.
Luxus.
Ahoj.
Snídaně do postele.
Včera jsi mě k smrti vyděsila.
Zamotala se mi hlava.
Bylas v bezvědomí, když jsem přišla.
Alkorexie. Nemoc celebrit.
Když dáš místo večeře pár koktejlů.
Ale ty jsi večeřela, Tully.
- Prašť jako uhoď. Jsem ok. - Vážně?
Ano, sestři.
Ukaž.
Stejně bys měla jít na kontrolu, ať víš, z čeho to bylo.
To bude stres. Sledovanost nic moc.
A ještě hledat nového produkčního. Johnny je jen jeden.
Dost řečí o mně.
Jak to včera dopadlo se sexy fotografem?
Nevím. Zdrhla jsem tak rychle… Asi si myslí, že jsem cvok.
Co plánuješ dál?
Asi předstírat křeče v břiše a schovat se na záchodě, až přijde příště.
Nebo, teď poslouchej, mu nabídneš pomoc při focení.
To není úplně moje práce, ale pokračuj.
Popros ho, ať tě naučí zaměřit objektiv,
a pak využij žáru reflektorů jako záminky odhodit vrstvu,
pod kterou bude…
- Tohle. - Dáváš mi moc oblečení.
Tohle není oblečení.
A koupila jsem to pro sebe, ale ty to teď potřebuješ víc.
Co?
Umíš si představit, jak se tě v tom zmocní?
Fakt ne.
Jako z tvé červené knihovny.
Dobře. I kdyby tohle všechno nebyla pohádka…
Neumím si představit, kdy budu připravená spát s někým jiným.
Johnny je jen jeden.
Jednou připravená budeš.
A zasloužíš si trochu toho strhávání korzetů.
Ale kdo má na tyhle voloviny čas?
Musím připravit ten klavírní koncert.
Musíš s tím dobrovolničením přestat.
Asi jsem ti neřekla to nejhorší. Víš, kdo tam bude?
- Snad ne Travis? - Moje velká hloupá skoroaférka.
Jeho dcera taky hraje na klavír, to nás spojovalo.
Jasně. Budu mít připravené klíčky od auta,
a kdybys chtěla vzít roha, vysvobodím tě.
- Geniální plán. - Vážně?
Zavoláme do školy z budky, napodobíme hlasy rodičů,
řeknem, že jsme nemocné, a pak…
vykouříme tohle.
Kdes to vzala?
- Je to mámy. - Jo. Kvůli chemošce.
Jo. Musím ti o mámině rakovině něco říct.
Jdeš do toho?
Nikdy jsem nebyla za školou.
A musíme brát ty drogy? Nechci se předávkovat.
- S trávou se to asi nestává. - Ty to nevíš?
- Taky jsem nikdy nekouřila. - Ne?
- Nejsem delikvent! - To jsem neřekla.
Tak jdeš, nebo ne?
Promiň, nemůžu.
Panebože. My do toho opravdu jdem.
Jo? Tak pojď!
- Tohle nám změní život! - Jsi trubka.
Hurá za dobrodružstvím!
Je otevřeno.
Profesore Wiley, jdu kvůli své práci ve vašich hodinách.
Co s ní?
Mí ostatní profesoři by se jistě shodli, že jsem velmi pilná studentka.
Poslednímu úkolu jsem věnovala hodně úsilí
a upřímně si myslím, že si zasloužím lepší známku.
Bylo to podprůměrné.
Moc jste se usmívala. Jako byste nevěřila tomu, co čtete.
Jasně že nevěřila. Smyšlenka o vpádu mimozemšťanů na kampus.
A zadání znělo, podat to jako skutečný hlasatel.
Mě taky nebavila každá reportáž.
- Dovolte mi to předělat. - To by nešlo.
- Nové video i reportáž. Nová Tully. - Ne.
- Nepoznáte mě. - Slibujete?
Prosím. Dejte mi druhou šanci.
Když to přinesete v pondělí ráno.
- Problém? - Ne.
Ne, jen…
Jedu o víkendu do Snohomishe. Výročí rodičů nejlepší kámošky…
Reportéři nepracují, jen když se to hodí.
Není to práce, ale životní styl.
V pondělí nové video, nebo trojka platí.
Máma dělá pečeni se speciálními bramborami.
Kate. Novinařina není práce.
Je to životní styl.
Co to jako znamená?
Zapomeň na to.
Jdu se učit.
Haló?
Johnny? Maro?
- Já nevěděla, že tu někdo je. - Jenom já.
- Čau. Já netušila, že tu někdo je. - Co to sakra máš na sobě?
Tohle? To je takovej hloupej kostým.
Jasně. Tomu říkám outfit.
Není můj.
Jak je Maře?
Líp, jo. Šla k Emmě.
To umyvadlo zase zlobí, tak se tam snažím dostat.
Chtěla jsem to zařídit, ale…
Můžu tě poprosit? Posvítila bys mi tam?
- Jasně. - Díky.
- Jo, sem… - Aha, to celý…
Semhle. Jo, to je ono.
Tak jo.
Tak snad hotovo.
Mami? Jsem doma!
Panebože. Sakra.
- Sakra. - Honem.
- Panebože. Sakra. - Co mám dělat?
- Sakra.
- Časák! - Rychle, už jde.
Honem!
Ahoj, zlato.
Ahoj.
Budeš před vystoupením ještě cvičit?
Ne, když jste tu. Aby to bylo překvapení.
Musím do sprchy, než všichni dorazí. Připravit se.
Super. Taky se jdu připravit.
No…
Začnu připravovat židle.
To nemusíš.
Ne, to není problém.
Vůbec nic necítím. Jak se mám cítit?
Tak nějak lehce?
Dej si ještě.
Asi to nefunguje. Cítím se úplně normálně.
Vyzkoušíme to. Můžeme? Sleduj můj prst.
Jsi zhulená.
Tak jo. V lese vidím kluka.
Černé vlasy, modré oči.
Jako Donny Osmond, ale…
s elfíma ušima.
A pak se začneme líbat s jazykem.
A všude se jeden druhého dotýkáme a já cítím jeho… víš co…
Asi jsem těhotná.
Cože?
Od toho s Patem
jsem neměla krámy.
Furt doufám, že to dostanu, ale opožďuje se to víc a víc…
a mám strach.
Tully.
To bude dobrý.
Ale co když jsem v tom?
Něco vymyslíme.
Ale můžeš se na mě spolehnout.
Ať se stane cokoli.
Takovou kamarádku jsem nikdy neměla.
Co bych si bez tebe počala?
Musím ti něco říct a doufám, že mě nebudeš nenávidět.
Víš, jak jsem ti řekla, že má máma rakovinu…
Kate?
Nic mi není.
Nepřijde ti, že mám hrozně rychlý puls?
Úplně ho necítím.
- Ne? - Nejsem doktor.
Bože, asi mám infarkt.
- Pochybuju. - Co když umřu za školou?
- Sundají mě z tabule cti? - Nic ti není.
- Já umřu. - No tak.
Panikaříš. Jsi v pořádku. Podívej se na mě.
Všechno je v klídku, jo?
Dobrý?
Klídek.
Jo? Jsi v pořádku. Pojď sem.
Tohle už nikdy nechci.
Dobře.
Kamaráde. Chceš ven?
Sakra.
Kate, vypadá to tu úžasně.
Maru zbožňuju. Má od přírody šikovné prsty.
Tolik tu skladbu pilovala.
Moc se těšíme. Ještě nám to ani nezahrála.
Má to být překvapení, takže…
Ahoj, Rito. Jak se máš?
Skvěle. Miluju přehrávky.
Marah má talent. Brzy bude umět hrát podle sluchu.
Uvidíte. Však uvidíte.
Má pro vás dva něco výjimečného.
Půjdu Maru zkontrolovat.
Jo.
Pojď dál, Rito. Porozhlédni se. Jako doma.
Ahoj.
- Ahoj. - Jak se vede?
Rád tě vidím.
Posaď se.
- Před kým se schováváme? - Panebože. Mami, tati!
- Moc ráda vás vidím. - Ahoj.
Katynko.
Tati, mami! Ahoj!
Ahoj, studentko!
- Moje zlatíčko je doma! - Díky, tati.
- Moc ráda tě vidím. Mami! - Ahoj!
Stýskalo se mi po vás.
Kde je Tully?
Moc se omlouvá. Musí na žurnalistice dodělat projekt.
My to chápeme.
Vždycky k tomu přistupovala cílevědomě.
Doufám, že se taky pilně učíš.
Jasně. Fakt se nemusíte bát.
- Dobře. - Seane!
Ahoj.
- Jak se máš? - Kurva skvěle!
- Hej! - Pozor na jazyk.
Možná si převede staré kredity a přihlásí se na Washingtonskou.
- Nene. - V Burger Hut nemůžeš zůstat věčně.
Jasně, to jsem vždycky chtěl.
Rozdělila jsem ti bílé a barevné, mami.
Díky, zlato.
Hezký. Tobě perou a mně účtujou nájem.
Proto nikdy nemáš čistou košili?
Co dáš mámě k pětadvacítce?
- Prý… - Řekla jsem mu, že nic nepotřebuju.
Dárek pro mě je, že jsme všichni spolu.
- Víš, že to tak nemyslí. - Vím.
Rád tě vidím, zlato.
Stejně je to divný, ne?
Co je divný?
S tvou mámou a mým tátou?
Jsou tak průhledný.
Nevím, co si myslíš, ale máma by tátu nikdy nepodvedla.
Já myslela, že spolu nejsou.
Jo, ale to se může změnit.
Dneska jsem je překvapila a vypadali, že jsou docela spolu.
Jenom vím, že se něco stalo. Možná už to skončilo.
- Ahoj. - Čau.
Nechci, aby to bylo divný.
Ne, není. Aspoň by nemělo být.
Ať si lidi myslí cokoli, vlastně jsme…
- Jo. - Přesně tak.
Jsme kamarádi, ale chybí mi naše rozhovory.
Ahoj.
Hledám prkýnko na sýry.
- Špatná skříňka. - Nad troubou.
Jdu si najít místo.
Sakra.
- Paní M.! - Tully!
Chtěla jsem přijet dřív. Zvládá to Kate?
Jo, vypadá, že jo.
- Fajn. - Moc ráda tě vidím.
Pořád tolik pracuješ?
Však víte, není to práce, ale životní styl. Není tu horko?
- Je horko. - Ten pohled znám.
Na.
Ukaž.
To je příjemné.
Ještě pořád je mívám.
Co?
Návaly.
Ale na začátku byly mnohem horší, když jsem tím procházela.
Procházela čím?
Tou…
Ne.
Ne, vážně neprocházím… Ne.
To se mě fakt netýká.
Určitě? Nezapomínáš třeba?
Každý zapomíná.
- Nejsi podrážděná? - Ne.
Když mě někdo štve, jeho problém.
Můžeš si u doktora nechat otestovat hladiny.
Hladiny mám v pořádku. Je mi teprve 43.
Mně bylo 44, když to začalo.
Kde že je Kate?
Zlato, nechtěla jsem tě vyděsit.
Ne. Proč bych se bála? Fakt ne. Hned jsem zpátky.
Dobře.
Probíhá jednání mezi představiteli města
a neidentifikovanými bytostmi na palubě lodi.
Navzdory pokročilým technologiím podle všeho nevlastní oblečení.
Zda jde o intergalaktickou rasu nudistů,
či jsou odolní vůči povětrnostním vlivům, zůstává otázkou.
Panebože.
Vyděsil jste mě.
Promiňte.
Já čekal, že budete hotová. Chtěl jsem to tu připravit na pondělí.
Nakoukl jsem sem před dvěma hodinami.
- Nechápu, že tu pořád jste. - Musí to být dokonalé.
Mám náročného profesora.
Malá rada. Pusťte si to bez zvuku.
Sledujte řeč těla.
Tak.
Dávejte pozor. Vidíte to napětí v ramenou?
A oční kontakt. Působí obezřetně nebo chladně.
Přistupuju k tomu vážně, jak jste chtěl.
Což mimochodem není snadné.
Ale čtete to nezaujatě.
A to je špatně? Mám být nestranná.
Buďte objektivní, ale v kontaktu s divákem.
Třeba takový Cronkite, když informoval o Vietnamu.
Ti nejlepší se umí na zprávu emočně naladit.
Lituju, nejsem Walter Cronkite.
On určitě taky lituje.
Nechci vás urazit. Všichni podvědomě vysíláme signály.
A co tedy vysíláte vy?
O mě tu nejde.
Co to vzít od začátku?
Nazdar. Nevěděl jsem, že jsi ve městě.
Táta si zlomil kyčel při čištění okapu. Pomáhám mu, než se postaví na nohy.
Robbie. Jak se máš?
Dobrý den a vy?
- Dobře. - Robbie? Ahoj!
Ahoj!
No páni!
Bude? Pomůžeš mi?
Jo. Co se sakra děje?
Já myslela, že mi pomůžeš s masem.
- Dyť to neumím. - Jdem nahoru.
Dobrý způsob, jak se vyhnout pomáhání.
Nemůžu si pět minut odfrknout?
Pečeně je spálená.
Povím ti, zní to neskutečně.
Na vinylu to zní líp.
Ale tohle se dá nosit všude.
Na to zapomeň. Jsem purista.
Nezavrhuj to, než to zkusíš. No tak.
Tak jo. Jak to funguje?
Tak jo.
Takže…
A je to.
- Senza. - Že jo?
Jo.
Co to děláš?
Jak, co dělám? Nic…
Proto tu nejsem.
Jak to myslíš? Vždycky…
Jo, to jsme byli odstrkovaný kluci.
Jsem ženatý.
Cože?
Vzpomínáš si na Hannu?
Neplánovali jsme to, ale otěhotněla.
A já ji miluju.
Udělal jsem správnou věc.
Má termín v květnu.
- Hele, promiň… - Ne.
Gratuluju, chlape.
To je skvělý.
Kampusem Washingtonské univerzity dnes otřáslo
přistání něčeho, co je podle všeho…
Vidíte ten rozdíl? Navázala jste kontakt, otevřela se.
Vidím to.
Tohohle jste schopná.
Jsem na vás přísný, protože vidím potenciál.
Znamená to, že mám za jedna?
Řekněme jedna minus, ať to nemáte moc lehké.
Můžu se na něco zeptat?
Proč mě nikdy nevyvoláte?
Tak vám to přijde?
Tak to je. Nejsem blbá.
Ne, nejste. Jste neuvěřitelně bystrá.
Asi i proto jsem vám nechtěl projevovat příliš mnoho pozornosti.
Jak to myslíte?
Jako učitel se musím chovat profesionálně,
i kdybych snad…
ke studentce něco cítil.
Takže ne nenávist?
Ne, nenávist ani zdaleka.
Promiňte, neměl jsem…
- Uvidíme se v hodině. - Počkejte.
Omlouvám se.
Nemůžu.
To nemůžu. Omlouvám se. To nemůžu.
Zapsala jsem se na kurz tvůrčího psaní a fakt mě to baví.
Profesor můj poslední text označil za „svěží a slibný“.
To je skvělé, Katie.
Jen si pohlídej, abys měla čas na opravdové předměty.
Jo?
Ahoj!
Je to… Tully!
- Zdravím! - Co tvůj úkol?
Hotovo. A myslím, že měl u profesora odezvu.
Jak by ne. Jsi tak cílevědomá a nadaná.
Nikdy neuvěříš, co se stalo. Bože…
Pečeně je hotová, i se speciálními brambory.
- Seane, večeře! - Jdu pro něj.
Čau.
Já dolů nejdu.
Co tě žere?
Ptáš se zkrachovalce, co žije u rodičů.
Táta furt chce, abych šel do armády.
- Kam? - Není to jedno?
Vím, že je to teď na prd.
To se ale může změnit.
Když to nejmíň čekáš, někdo…
ti vstoupí do života a…
ty se otevřeš.
Robbie se oženil.
To mě mrzí.
Jako by všichni šli dál a já se někde zasekl.
Vždycky budu nula. Vždycky budu…
sám a…
To není pravda.
Jsi teprve na začátku.
Spousta lidí tě má ráda.
Jenže mě neznají doopravdy.
Já jo.
A mám tě ráda.
Takového, jaký jsi.
Kate by tě asi ráda znala líp.
Já myslel, že už jsi jí moje tajemství řekla.
Copak si neříkáte všechno?
Většinou. Ale tohle není moje tajemství.
Ahoj. Co děláte?
To víš. Navzájem si vyznáváme nehynoucí lásku.
Pojď, jdeme jíst. No tak!
- Ahoj, fešáku. - Ahoj.
Nemáš si někde špitat s Bennifer nebo Madonnou?
- Madonna se nekoná. - Madonna se nekoná. Můžu?
Vem si vlastní. Je tu plný stůl jídla.
- Jenže tohle mám přímo… - Ahoj.
Ahoj.
Nevypadám blbě? Jdu z pilates.
Ne, jsi dokonalá.
Hledám Kate. Neviděls ji?
- Tamhle. Ještě přijdu. - Jo.
Čau.
- Vítej v pekle. - Potím se jak prase.
- Nemůžeme na chvilku odsud? - Prosím.
Líbala jsem se s Johnnym.
Mularkeyová, cože?
Nevím, co se stalo.
Vešla jsem a opravoval něco pod umyvadlem v upnutém tílku.
A najednou jsme se dotýkali všude.
Úplná Anastasia Wildhallová.
Bylo to, jako když jsme spolu začli chodit.
Ten pocit jsem úplně zapomněla.
Ale taky to bylo jako být s někým cizím, jako zakázané ovoce.
Pak přišla Marah, museli jsme dělat jako nic.
Aby nebyla zmatená.
Nechci se nechat unést, ale nevím, co s tím.
Možná bych nás ještě neměla odepisovat.
- Je to blbost? - Ne.
Potřebuju na vzduch.
Teda ty se fakt potíš. Je ti něco?
Podle tvé matky procházím menopauzou, takže jo.
Tu neposlouchej. Furt mi něco diagnostikuje.
Ale asi má pravdu.
Když o tom tak přemýšlím, naposled jsem měla menstruaci
při natáčení dílu, kde jsem vařila s Emerilem
a měla děsný křeče. Bam!
To už je rozhodně víc než měsíc.
Bože můj, je to tady.
Přechod.
No a co? Tak už si nikdy nekoupíš tampony a nezničíš bílé kalhotky.
A nebudu mít děti.
Vždyť děti nechceš.
Ale chci vědět, že bych ještě někdy mohla.
Čalamádu taky nemusím, ale kdyby mi ji navždycky zakázali…
Mami? Začínáme!
Tak jo, pojď. Jdeme na to.
Jdeme na to.
Paní M., to je krása! Dokonce jste pustila i hudbu.
To je naše písnička.
Jo jo. Tak dobrou chuť, děcka.
Víte co? Chci pronést přípitek.
Pane a paní M., vždycky jste pro mě byli dokonalý pár.
Vím, nikdo není dokonalý. Ale jsem upřímně vedle z toho,
že jsou dva i po takové době zamilovaní.
Snad se nám to taky poštěstí.
- Na dalších 25 let! - Dalších 25.
Na zdraví!
- Nádhera, děkujeme. - Díky, holka.
Tak nám vyprávějte o škole. Chceme vědět všechno.
Podáš mi brambory?
Hodiny investigativy jsou parádní.
A baví mě seminář s Chadem Wileym.
- Je to náročné, ale fakt to stojí za to. - Jo?
Neboj se dřiny. Nemá to být snadné.
- Můžu brambory? - Jak to jde tady?
Dobře. Margie se dál stará o zahradu
a Sean zvažuje vstup do armády, viď?
Mám něco malého pro vaši mámu.
- Ale Bude… - Podáš mi brambory?
Řeklas, že nic nechceš, ale vím dobře, že tě nemám poslouchat.
No tak, otevři to.
- Dobře. - Nejnovější technologie.
Jak je malý, viď?
Koupils mi ruční vysavač.
Už nemusíš tahat do schodů ten těžký lux.
Jsi moc milý. Děkuju.
Nemáš zač, zlato.
Paní M., musíte si přečíst náš…
Podáš mi brambory?
Bude to nejlepší ukázka, až se začneme hlásit na stáž.
Podám si ty posraný brambory sama.
Dá si ještě někdo? Tati?
Čau.
Jak může být celá tahle rodina tak falešná?
Slyšelas ty kraviny? Sean nechce do armády.
Máma nechce pitomej ruční lux.
A ten tvůj proslov. Fakt si myslíš, že jsou pořád zamilovaní?
Co to děláš? Vždyť nekouříš.
Co to je? Hřebíček?
Kde se v tobě bere tohle snobství?
Tak jsem zkusila něco nového. To se zjevně nesmí.
Cože?
Nesnášíš, když něco zkouším sama.
Určuješ, co mám kouřit, s kým flirtovat.
Spíš teda s kým neflirtovat. Rozhoduješ o našem rozvrhu…
Pomáhám ti soustředit se na cíl.
Ať můžeme mít budoucnost, co jsme si vysnily.
To je to. Vždycky je to tvůj plán.
Jsi jak neutronová hvězda. Všechno vtáhneš na svou oběžnou dráhu.
Jsi lepší dcera než já. Mým rodičům.
Jako by to byl tvůj život a já se jen vezla.
Já myslela, že chceme být tým. Tos mi lhala?
- Ne, já myslela, že to chci taky. - A co teda chceš?
Já nevím. Snažím se na to přijít. Přihlásila jsem se…
na semestrální studium v Londýně.
Tvůrčí psaní.
Ani nevím…
- Nechtěla jsem ti to říct takhle. - Tak jsi to tajila?
A tvoje rodina je falešná? To ty jsi pokrytec.
- Já věděla, že chytneš nerva. - Nechytám nerva.
Jako že se bez tebe zhroutím? Jeď si do Londýna. Zvládnu to.
Náš chlapeček je nervózní.
A ty ještě víc, zlato.
- Miluju tě, zlato. - Já tebe taky.
Měla jsem si vybrat snazší skladbu.
Modlím se, abych to zvládla bez chyby.
To já taky.
Vítejte na naší přehrávce.
S těmito žáky byla radost pracovat.
Jako první vystoupí Marah Ryanová.
Marah!
Ahoj.
Jsi v pořádku?
Snažím se.
To byla naše písnička.
Pár měsíců po smrti Rachel jsem se rozplakal v supermarketu,
protože tam jako kulisu pustili „Can’t Fight This Feeling“.
Nedokázal jsem se ubránit.
Vím, že to není totéž.
Přesto to bolí.
Pojď sem.
Nenechte se rušit.
Proto odejdeš z vystoupení naší dcery?
Jak tohle můžeš říct?
- Je rozrušená. - Sorry, mluvím se svou ženou.
- Johnny… - Zjevně máš se mnou problém.
To teda sakra mám.
Viníš mě za stav svého manželství? Do toho.
Já po čtyřicítce neopouštím rodinu, abych se našel.
- Panebože. - Tati!
Tak je to pravda.
Maro, zlatíčko…
Nemluv na mě.
- Maro, no tak. - Můj…
To bylo šílený. Drogy už nikdy.
Pořád jsem trochu v rauši. A ty?
Nevím. Mám jen děsný hlad.
To já taky.
I když já jsem možná těhotná.
- Určitě není tvoje máma doma? - Dobrovolničí v nemocnici.
Jednu mám. Co je horší?
Tlama H.R. Pufnstufa, nebo hlas mladého Frankensteina?
Když zpívá, nebo mluví?
Do háje. Je tady.
Počkej.
Kdo je to?
- Dík. - Není zač.
- Takže? - Takže…
Nevím.
Pojď. Půjdeme k nám.
Kate, pojď.
Možná je to jen známý z dobrovolnické skupiny.
Možná.
Na lince jsou Ho Hos.
Pár jich vem. Chtělo se mi čůrat už na poli.
Kolik je?
Je… půl třetí.
Spala jsem jak zabitá.
Jo. Ta léčba člověka úplně sejme, co?
Teta Georgia měla rakovinu před pár lety.
Ale teď je v pořádku.
Vy budete taky. Já to vím.
O čem to mluvíš?
Děkuju.
Kate?
Utekla.
Proč lidem říkáš, že mám rakovinu?
To bylo tak za hranou. Ani nevím, co teď říct.
Jak ví, kde máme prkýnko na sýry?
Jednou přišel pomoct s akcí SRPŠ a zůstal na skleničku.
K ničemu nedošlo.
Definuj „nic“.
Nejsem tvůj majetek. To chápeš, ne?
I kdybychom byli spolu, nemůžeš lidi mlátit na potkání.
Jo, máš pravdu.
Omlouvám se.
Viděl jsem vás spolu a…
ztratil jsem hlavu.
A teď si Marah myslí, že jsem…
Změní to náš vztah. Když jsem zjistila, že máma…
Změnilo se to.
Můj vztah k ní i můj názor na manželství.
Promluvíme s ní.
Vysvětlíme jí to.
Pořád si říkám, že když nás ráno viděla,
možná si to špatně vyložila.
A já možná taky.
Pleteš se.
Já jsem to chtěla.
Chyběl jsi mi.
I když jsem z tebe někdy na nervy.
Takže…
Co tím myslíš? Chceš říct, že…
možná to chceš zkusit?
Nevím. Chceš říct, že možná zůstaneš?
Vím, že se podle tebe chovám sobecky.
Možná to tak je.
Ale já jen vím, že musím dělat práci, která má smysl.
Musím najít tu část sebe, která není tvůj manžel
ani Mařin táta, jenom já.
Myslíš, že mě nelákaly jiné cesty?
Já vím, ale já jsem tohle potřeboval, Kate.
Už tolik let.
A vždycky jsem si vybral tebe a Maru.
Tohle není fér.
Mrzí mě to.
Pořád tě chci.
Ale musím to udělat.
Nemůžeš říct, že nás máš rád, a zmizet. Riskovat svůj život s tím,
že já tu budu čekat, jestli se vrátíš. Končím.
Už nebudeš ty brambory, zlato?
Nemám hlad.
Není ti nic, Katynko? Stalo se něco ve škole?
Ne, jenom nudné úterý.
Aha.
Zdravím, paní M.
Ahoj, Robbie.
Bomba, tys to přinesl!
Mami, můžeme jít s Robbiem nahoru?
Jo, ale odnes si talíř, prosím.
Dobře.
Pane Mularkey.
Jak se vede?
- Dobře. - Dobře.
- Kate. - Tak jo, jdeme.
A co ty, zlato? Něco nového v nemocnici?
Pokud se počítá, že nečekaně došly špachtle…
Jistěže se to počítá. To jídlo je výborné.
Děkuju.
Ahoj. Můžu dál?
Proč se ptáš, když už otevíráš dveře?
Promiň. Nesnášela jsem, když to máma dělala.
Končím s pianem.
Vím, že kvůli tomu budeš vyšilovat, ale nezabráníš mi v tom.
Dobře.
Můžu si zahrát?
Jak chceš.
Vem toho napravo.
Jak? Jak to…
- Stiskni X. - Jo.
Teď vyber kuši.
Mami, vrážíš do zdi.
Nech mě, vyrostla jsem na Pongu.
Hele, vím, že to teď bylo těžké.
A nejsem dokonalá. To žádný rodič.
- To poznání je součást dospívání. - Bacha na kráter.
Můžeš se mnou mluvit. I když se zlobíš. Obzvlášť když se zlobíš.
Nechci, abys v sobě všechno dusila.
- Můžeš přestat mluvit? - Promiň. Jo.
- Snažím se soustředit. - Jeď.
Víš, že tu mapu můžeš sebrat?
Počkej, jak?
Stoupni si hned vedle.
- Jo? - Zmáčkni B.
- Ne, B. - To mačkám.
Ukaž, udělám to.
Díky.
Mám to!
Jo.
Výchova dětí je pro mě úplný sci-fi.
Opravdu si to neumím ani představit.
A ty to děláš den co den.
Jo, ale ne sama.
Vždycky jsme na to byli dva. O to mi to teď přijde děsivější.
To je jasný.
Ale vždycky ses uměla postavit na vlastní nohy.
I když jsi to nevěděla.
Tak co?
Co tam je?
Nevím.
Dvě čárky. Co znamenají dvě čárky?
Překlad titulků: Barbora Vrbová