ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Ponosim se tobom.
Samo si triput kočila u prazno.
Napreduješ!
Ne moramo odmah ući. Možemo pričekati.
Ne, dobro sam.
Mislim da će biti krasno.
Da.
-Tully? -Molim?
To ti je dosta.
Nije još kako treba.
SVEUČILIŠTE WASHINGTON BRUCOŠKI TJEDAN 1980.
Hajde sa mnom!
Evo ovaj.
-Tko zna tko je ovo? -Walter Cronkite?
Walter Cronkite.
Što iščitavate iz ovoga?
-Da? -Ovjekovječenje?
Nešto drugo.
Nešto što sad svi počinju uočavati.
Da?
Svemirsku utrku?
Otkud ti?
Mislila sam da imaš… Da ćeš doći kasnije.
Pa stavi čarapu na kvaku ako masturbiraš na ljubić.
Ma čitala sam knjigu. Literatura. Za kolegij.
Jane Austen je pisala porniće o piratima? Da vidim.
U, Obeščašćena vojvotkinja!
„Kako je mogla odoljeti
drskom, a nježnom dodiru stasitog težaka?“
Težak je simbol prijelaza iz agrarne kulture 18. stoljeća…
Poštedi me. Što je gore, što misliš?
Ženska koja je pisala ovaj šund ili tip s naslovnice?
Mene djelo Anastasije Wildhall pogađa u živac. Žmarka me u ramenima.
Molim?
Žmarkanje u ramenima. Ma znaš.
Kad se uzbudiš i u ramenima osjetiš žmarce, a vrat ti se naježi.
Ako to osjećaš u ramenima, negdje fulavaš.
Pa kako da išta uspijem kad mi ti uvijek baneš?
Poslije predavanja ulizuješ se profesoru Wileyu.
Ta budala ne bi znala tko mu je najbolji student ni da ga odalamim, a mogla bih.
Još te ignorira?
Kao da mu ide na živce što od mene ne vidi važnije studente.
Danas smo dobili ocjene za ispit pred kamerom.
Dao mi je trojku.
-Molim? -Pa da!
Ja sam pred kamerom svoj na svome!
Bio je reporter pa misli da zato sve zna.
Ako mi to sroza prosjek, nadrapala sam.
Skuliraj se!
Kuliram se!
Pusti to do ponedjeljka.
Ovaj vikend udri brigu na veselje.
Moja mama će nam kuhati, a moji će vidjeti da smo prave studošice.
Možda je to zbog mog izgleda. A da mi ti daš svoje stare naočale?
Ne možeš svaki problem rješavati promjenom imidža.
Prestani se žderati i pitaj profesora otvoreno.
Imaš pravo, kao i uvijek.
Ali ako već tražim od njega da pokaže poštovanje…
Zašto ne bih primjereno izgledala?
Stvarno su lijepe.
Istrošila sam se. 6-karatno zlato s pravim…
sintetičkim dijamantima.
Šminka!
Doručak u krevetu!
Usrala sam se od straha sinoć.
Ma malo mi se zavrtjelo.
Našla sam te u nesvijesti.
Pijanoreksija. Bolest društveno aktivnih.
Dobiješ je kad večeraš koktele.
Ali ti si jela za večeru.
Nebitno. Ništa mi nije.
-Sigurno? -Da, sestro!
Da vidim.
Svejedno, idi na pregled da vidiš što je uzrok.
Vjerojatno stres. Gledanost nije baš blistava.
A sad moram naći drugog producenta, a nijedan nije Johnny.
Ali pusti sad moje pizdarije.
Kako je bilo sinoć sa seksi fotografom?
Tako sam brzo pobjegla da vjerojatno misli da sam luda.
I što ćeš sad?
Odglumit ću da me šarafi u želucu i sakriti se u WC kad sljedeći put dođe.
Ili… Pazi sad ovo. Ponudi se da mu pomažeš na snimanju.
Nije to moj posao, ali slušam.
Neka te nauči kako se namješta fotoaparat
pa neka ti vreli reflektori budu izgovor da skineš nešto.
A ispod ćeš imati…
-Ovo. -Previše si mi odjeće dala.
Nije ovo odjeća.
Kupila sam ga sebi.
Ali sad vidim da je tebi potrebniji.
Molim?!
Zamisli kako te obljubljuju dok to nosiš.
Ne mogu.
Kao u nekom tvom ljubiću.
Čak i da…
I da išta od toga drži vodu,
ne znam kad ću opet biti spremna spavati s nekim.
Nitko nije Johnny.
Ali jednom ćeš biti spremna.
A i zaslužila si da ti netko rastrga steznik.
Ma tko još ima vremena za to?
Organiziram klavirski recital.
Prestani se javljati za te gluposti.
Najgore ti nisam ni rekla. Pogodi tko će još doći?
-Ne valjda Travis? -Moj nesuđeni ljubavnik.
I njegova kći ide na klavir, tako smo se i zbližili.
Dobro! Imat ću ključeve auta pri ruci.
Pa ako ti dođe da zbrišeš, ja vozim.
-Dobar plan. -Zbilja?
Oponašat ćemo svoje mame i javiti školi da smo bolesne.
I onda ćemo…
Popušiti ovo.
Odakle ti?
-Mamina je. -Aha, zbog kemoterapije.
Aha. Moram ti reći nešto o tom raku moje mame.
Jesi li za?
Nisam još nikad markirala.
Baš se moramo drogirati? Ne bih se htjela predozirati.
-Mislim da od trave ne možeš. -Nisi sigurna?
-Ni ja je nisam pušila. -Stvarno?
-Nisam delinkventica! -Nisam to rekla.
Ideš ili ne?
Oprosti.
Ne mogu.
Ajoj! Ovo je zaozbiljno!
Da? Dođi.
-Ovo je životna prekretnica! -Koja si ti patetičarka!
Idemo u pustolovinu!
Otvoreno je.
Prof. Wiley, možemo li razgovarati o mom radu na kolegiju?
Zašto?
Ostali profesori sigurno bi se složili da sam izuzetno revna studentica.
Oko ove posljednje zadaće sam se potrudila
i zaslužujem višu ocjenu.
Bilo je loše. Previše ste se smješkali na snimci.
-Kao da niste vjerovali u to što čitate. -Pa normalno.
Izmišljotina o invaziji svemiraca.
Zadaća je bila da je prenesete kao pravu vijest.
Ni meni se nije sviđala svaka.
-Dajte da ponovno snimim. -Ne.
-Nova snimka i vijest. -Ne.
-Nova Tully. Neprepoznatljiva. -Obećavate?
Molim vas.
Dajte mi drugu priliku.
Rok vam je ponedjeljak ujutro.
-Je li to problem? -Nije.
Samo što…
Idem u Snohomish, prijateljičini roditelji slave godišnjicu.
Reporteri ne rade samo kad im odgovara.
To nije posao, to je način života.
Nova snimka u ponedjeljak ili trojka.
Ali mama peče meso s posebnim krumpirima.
Kate! Novinarstvo nije posao.
Nego način života.
A što to znači?
Zaboravi.
Idem učiti.
Ima li koga?
Johnny? Marah?
-Nisam znala da je itko tu! -Žalim, samo ja.
-Nisam znala da ima ikoga. -Kog si to vraga obukla?
Ovo? Ma neki glupi kostim.
Aha. Dobar ti je taj kompletić.
Nije moj.
Kako je Marah?
Bolje. Skoknula je k Emmi.
Umivaonik opet zeza pa sam ga išao srediti.
E da. Htjela sam to riješiti.
Mogu li te nešto zamoliti? Daj mi posvijetli.
-Nema problema. -Hvala.
-Evo ga. -Aha, sve skupa.
Bliže malo. Da, tako.
Dobro.
Sad je dobro.
Mama? Doma sam!
Ajoj! Sranje!
-Sranje! -Brže!
-Isuse Bože! -Što ću sad?
-Što da radim? -Sranje!
-Časopis! -Brže, evo je!
Požuri se!
Zdravo, zlato.
Bok.
Hoćeš li vježbati prije recitala?
Ne dok ste vi tu. Hoću vas iznenaditi.
Idem pod tuš dok nisu stigli, moram se spremiti.
Može. Idem se i ja spremiti.
Pa…
Postavit ću stolice.
Ma ne moraš.
Nije mi teško.
Ništa ne osjećam. Kako bih se trebala osjećati?
Pa nekako zaljuljano. Bar mislim.
Evo ti još.
Nema to efekta. Osjećam se skroz normalno.
Da testiramo. Može? Prati moj prst.
Ušlagirala si se!
Naiđem na tog dečka u šumi.
Tamna kosa, očiju plavih kao Donny Osmond.
Ali… s vilenjačkim ušima.
I onda se počnemo baš onako žvaliti.
Diramo se posvuda.
A ja osjetim njegov… ono.
Mislim da sam trudna.
Molim?
Još otkad je Pat…
Nisam imala mengu.
Stalno se nadam da ću dobiti, ali samo sve više kasni.
Užasno me strah.
Tully.
Sve će biti dobro.
Ali što ako jesam?
Smislit ćemo nešto.
Ali na mene se možeš osloniti.
Uvijek.
Dosad nisam imala takvu prijateljicu.
Ne znam što bih bez tebe.
Moram ti nešto reći i iskreno se nadam da me nećeš zamrziti.
Rekla sam ti da moja mama ima rak…
Kate?
Dobro sam ja.
Čini li se tebi da mi je puls jako ubrzan?
Ne mogu ga napipati.
-Ne? -Nisam doktor.
Mislim da imam infarkt!
-Sumnjam. -A ako umrem dok markiram?
-Pa ne dobijem pohvalnicu? -Dobro si.
Umrijet ću.
Samo te uhvatila panika. Nije ti ništa. Pogledaj me.
Sve je kul, dobro?
Dobro?
Skuliraj se.
Dobro si. Dođi.
Neću ja više ovo.
Dogovoreno.
Buddy. Ideš van?
Sranje!
Kate, ovo prekrasno izgleda!
Marah je fenomenalna. Njoj je ta vještina prirođena.
Jako se potrudila oko skladbe.
Jedva čekamo. Ni nama nije svirala.
Htjela nas je iznenaditi.
Rita. Kako si?
Odlično. Volim recitale!
Marah je nadarena. Uskoro će svirati po sluhu.
Vidjet ćete!
Pripremila vam je nešto posebno!
Idem ja vidjeti kako je Marah.
Aha.
Uđi, Rita. Slobodno pogledaj. Raskomoti se.
Bok.
Kako je? Drago mi je što si došao.
Sjedni.
-Od koga se skrivamo? -Bože! Mama, tata, bok!
Baš lijepo da ste došli!
-Katie, miško! -Tata, mama!
Zdravo, studentice!
-Moja curica je došla! -Hvala, tata.
Kako vam se veselim! Mama!
Falili ste mi!
Gdje je Tully?
Žao joj je. Zaglavila je na nekom novinarskom projektu.
Ma razumijemo mi.
Odavno si je već to uvrtjela u glavu.
Nadam se da si i ti jednako vrijedna.
Ma naravno. Jesam, bez brige.
-Fino. -Seane!
-Kako si? -Prejebeno.
Ne prostači.
Htio bi položiti razliku za upis na Sveučilište Washington.
-Ne. -Ne možeš ostati raditi u zalogajnici.
Nisam ni namjeravao.
Odvojila sam ti šareno od bijelog, mama.
Hvala, dušice.
Super, tebi peru veš, a meni naplate stanarinu.
Zato ne nosiš čiste majice?
Što ćeš kupiti mami za 25. godišnjicu?
-Ona… -Rekla sam da ništa ne trebam.
Meni je dar što smo svi na okupu.
-Ne misli to zapravo. -Znam.
Baš sam ti se razveselio.
Čudno je ovo, zar nije?
Što to?
S tvojom mamom i mojim tatom.
Skroz su prozirni.
Ne znam što ti misliš, ali moja mama tatu ne bi prevarila.
Zar ne žive oni odvojeno?
To bi se moglo promijeniti.
Maloprije sam im banula i nisu izgledali nimalo odvojeno.
Nešto se dogodilo, to znam. Možda je sad gotovo.
-Ne bih htio da nam bude neugodno. -I nije. Hoću reći, ne bi trebalo biti.
Mogu misliti što hoće, ali mi nismo…
-Eto. -Točno.
Prijatelji smo, ali fale mi razgovori s tobom.
Trebam daščicu za sir.
-Krivi ormarić. -Iznad pećnice.
Idem se ja smjestiti.
Sranje!
Gđo M.
Tully!
Htjela sam doći ranije. Kate je sve uspjela?
Pa ja bih rekla da jest.
Da. Ma baš mi je drago što te vidim!
I dalje si zatrpana poslom?
Nije to posao, to je način života. Je li ovdje vruće?
-Vruće je. -Sve mi je jasno.
Evo.
Daj mi.
Godi!
Ja ih još imam.
Što?
Valunge.
Ali bilo je puno gore kad je tek počelo.
Što to?
Pa…
Ne!
Ne, nisam ja u… Ma kakvi.
Nije to u pitanju.
Sigurna si? Jesi li zaboravljiva?
Svi nešto zaborave.
-Brzo gubiš živce? -Ne. Drugi su krivi ako me iživciraju.
Možeš ići na hormonske pretrage.
Ne trebaju mi. Tek su mi 43 godine.
Meni je počelo u 44. godini.
Gdje je ono Kate?
Dušo, nisam te htjela preplašiti.
Ma čega se imam bojati? Odmah se vraćam.
Dobro.
U tijeku su pregovori između gradskih dužnosnika
i neidentificiranih bića s broda,
koja usprkos naprednim tehnologijama odjeću očito ne posjeduju.
Jesu li oni rasa intergalaktičkih nudista
ili su samo otporni na vremenske uvjete, to će se tek pokazati.
Bože!
Prepali ste me.
Oprostite. Mislio sam da ste gotovi.
Čekam da uđem i pripremim predavanje za ponedjeljak. Zavirio sam…
Prije dva sata. A vi još niste gotovi.
E pa mora biti savršeno. Imam jako zahtjevnog profesora.
Mali savjet. Pregledajte snimku s isključenim tonom.
Promatrajte govor tijela.
Evo.
Dobro pogledajte. Vidite li napetost u ramenima?
A kontakt očima djeluje rezervirano ili hladno.
Pristupila sam temi ozbiljno, kako ste i rekli.
A to nije lako, samo da znate.
Djelujete disocirano.
Zar nije to pozitivno? Trebala bih biti nepristrana.
Objektivnost ne pobija vezu s publikom. Kako Cronkite izvještava o Vijetnamu?
Pravi voditelji prenose emocionalnost.
Žalim, nisam Walter Cronkite.
Sigurno je i njemu žao.
Nisam vas htio uvrijediti, ali svi odašiljemo nesvjesne signale.
A što vaši poručuju?
Ne razgovaramo o meni.
Idemo opet ispočetka.
-Pa bok! -Bok!
Nisam znao da si doma.
Tata je slomio kuk dok je čistio oluke pa mu pomažem.
Zdravo, Robbie, kako si?
Kako ste vi?
-Dobro. -Bok, Robbie.
Gle ti nju!
Bude? Daj mi pomozi.
Evo. Što se zbiva?
Trebao si mi pomoći oko pečenke.
-Kažeš da ne znam. -Dođi.
-Može. -Tako se uvijek izvučeš!
Daj da pet minuta predahnem!
Pečenka je zagorjela!
Kažem ti, ovo zvuči predobro.
Zvuk je bolji na vinilu.
Ali ovo možeš nositi svuda.
Ma zaboravi, ja sam purist!
Prvo probaj pa kritiziraj. Hajde.
Neka ti bude. Kako to ide?
Dobro.
Da vidimo.
Eto ga.
-Fora! -Je l' da?
Da!
Što to radiš?
Kako to misliš? Ništa, pa…
Nisam zato došao.
Kako to? Uvijek smo…
Bili smo neiživljeni klinci.
Ja sam se oženio.
Molim?
Sjećaš se Hanne?
Ostala je trudna, neplanski.
A ja je volim.
Nisam je iznevjerio.
Rodit će u svibnju.
-Žao mi je… -Ma ništa.
Čestitam.
Krasno.
Kampus Sveučilišta Washington jutros je protreslo slijetanje
po svemu sudeći…
Vidite razliku? Sad uspostavljate vezu, otvorili ste se.
Vidim.
Eto za što ste sposobni.
Strogo vas ocjenjujem zato što vidim potencijal.
I, vrijedi li ovo petice?
Minus pet, da vam ne olakšam previše.
Može jedno pitanje?
Zašto me nikad ne prozivate?
Takav ste dojam stekli?
To je činjenica.
Nisam glupa.
Niste. Nevjerojatno ste bistri.
Možda vam i zato oklijevam posvetiti previše pozornosti.
Kako to mislite?
Kao profesor moram zadržati profesionalni odnos.
Čak i ako…
prema studentici osjećam nešto.
Mislila sam, mrzite me.
Ne, baš obrnuto.
Oprostite, nisam smio…
-Vidimo se na predavanju. -Stanite.
Žao mi je.
Ne mogu.
Ne mogu to, oprosti.
Upisala sam kolegij kreativnog pisanja i stvarno je zabavno.
Profesor je za prošli esej rekao da je živopisan i da obećava.
Pa to je odlično, Katie.
Samo si ostavi dovoljno vremena za prave kolegije.
Može?
Ima li koga?
Je li to…
Tully!
-Zdravo! -A zadaća?
Gotova. Mislim da je profesor jako dobro reagirao.
Pa nego što! Ti si talentirana i znaš točno što želiš.
Nećeš vjerovati što se dogodilo. Uf…
Pečenka je gotova. S posebnim krumpirima.
-Seane, večera! -Idem po njega.
Ne idem dolje.
Što tebe žulja?
Pitaš propalog studenta koji živi kod roditelja.
Tata me nagovara odem u vojsku.
Koji rod?
Sporedno.
Znam da je sad sve u banani.
Ali može se promijeniti.
Kad se najmanje nadaš, u životu ti se može…
pojaviti netko tko te…
Oslobodi.
Robbie se oženio.
-Žao mi je. -Svi su nešto postigli.
A ja tapkam u mjestu. Zauvijek ću ostati pušioničar i…
sam.
Nije istina.
Tek si na početku.
-Okružen si ljudima koji te vole. -Ali ne poznaju me.
Ja te poznajem.
I volim te.
Točno takvog kakav si.
Kate bi te rado upoznala.
Zar joj nisi već odala moju tajnu?
Zar si ne povjeravate sve?
Inače da.
Ali ovo nije moja tajna.
Što radite?
Ma ono. Jedno drugom se zaklinjemo na vječnu ljubav.
Idemo jesti. Hajde!
Zdravo, ljepotane.
A Bennifer i Madonna? Kako to da s njima ne tulumariš?
Madge je otpala.
Aha. Daj meni jedan.
Uzmi si sam! Stol je pun hrane.
Znam, ali ovo mi je…
Došla sam ravno s pilatesa.
Izgledaš savršeno.
Tražim Kate, gdje je?
-Eno je. Evo me odmah. -Može.
-Dobro došla u moju noćnu moru! -Svinjski se znojim.
-Možemo li se malo maknuti? -Hajde!
Drpala sam se s Johnnyjem.
Mularkey, molim?!
Ne znam što je bilo.
Došla sam, a on je radio pod umivaonikom u potkošulji.
I najednom smo skočili jedno na drugo.
Kao u romanu Anastasije Wildhall!
Kao kad smo tek prohodali. Zaboravila sam taj osjećaj.
Ali u isti mah kao da sam bila s neznancem, gotovo kao neki tabu.
Pred Marom smo se pravili da nije ništa bilo da je ne zbunimo.
Ali ni ja ne znam što ovo znači.
Sad nekako mislim da ne trebam odustati.
-Je li to nenormalno? -Nije.
Fali mi zraka!
Baš se znojiš. Jesi li dobro?
Tvoja majka kaže da sam u menopauzi. Dakle, nisam.
Pusti nju, meni svaki dan postavi dijagnozu.
Vjerojatno ima pravo.
Kad bolje razmislim, menstruaciju sam imala…
U onoj epizodi kad sam kuhala s Emeril.
Uhvatili su me užasni grčevi. Pras!
A to je bilo prije više od mjesec dana.
Bože blagi! Gotovo je sad.
Klimakterij.
Pa što? Samo više nećeš kupovati tampone. Ni upropastiti bijele hlače.
Ni roditi djecu.
Pa i ne želiš ih.
Voljela bih znati da ih ipak mogu roditi. Jednom.
Ne volim ni kisele krastavce, ali da mi ih nepovratno oduzmu…
Mama? Počinjemo!
Dobro, hajde. Samo hrabro!
Tako je.
Gđo M., ovo je baš krasno! Čak ste i glazbu pustili.
To je naša pjesma.
Točno. Djeco, prionite.
Htjela bih nazdraviti.
G. i gđo M., vi ste za mene uvijek bili savršen par.
Znam da nitko nije savršen.
Ali mene stvarno fascinira što se dvoje ljudi tako dugo voli.
Valjda ćemo i mi jednom tako.
-Za još 25 godina! -Za još 25!
Živjeli!
-Baš lijepo. Hvala ti. -Hvala, mala.
Da čujemo, kakva su ti predavanja? Sve nam reci.
Dodaj krumpir.
Istraživačko izvještavanje je super.
Odličan mi je seminar s Chadom Wileyem. Naporno je.
Ali apsolutno se isplati.
Da?
Samo zapni, tko kaže da treba biti lako?
-Mogu li dobiti krumpir? -A ovdje?
Dobro je. Margie i dalje obrađuje vrt.
A Sean razmišlja o vojsci, je li tako?
Imam jednu sitnicu za vašu majku.
-Bude! -Krumpir, molim te.
Rekla si da ništa ne kupujem, ali nisam na to nasjeo.
Otvori.
-Dobro! -Nova tehnologija.
Vidi, malen je.
Oho. Kupio si mi ručni usisavač.
Ne moraš tegliti onaj veliki gore-dolje.
Baš si zlatan! Hvala ti.
Nema na čemu, dušo.
-Pročitat ćete što smo Kate i ja pisale. -Može krumpir?
O povijesti novinarstva. Idealno za prijave za pripravništvo.
E pa sama ću uzeti jebeni krumpir!
Hoće još netko? Tata?
Pa kako mogu svi tako glumatati?
Jesi li čula ti to?
Sean ne želi ići u vojsku, mama ne želi usrani usisavač.
A i onaj tvoj govor! Stvarno misliš da se još vole?
Ma što to radiš? Ti ne pušiš.
Što je ovo, klinčić?
Kad si se ti tako uobrazila?
Možda sam htjela nešto novo. Ali ne smije se!
Molim?
Pa ti mrziš kad sama isprobavam.
Ti mi hoćeš određivati cigarete, dečke.
To jest, zabranjivati dečke. Biraš nam kolegije.
Samo hoću da ostaneš koncentrirana na budućnost koju planiramo.
Ali plan je uvijek tvoj.
Ti si kao neutronska zvijezda, sve oko sebe usisaš u svoju orbitu.
Čak si i mojim roditeljima bolja kći nego što sam ja.
Kao da je ovo tvoj život, a ja sam ti se prikrpala.
Lagala si da želiš da budemo tandem?
-I ja sam mislila da to želim. -Pa što onda hoćeš, Kate?
Ne znam, pokušavam shvatiti. Prijavila sam se…
Za semestar u Londonu.
Pisanje fikcije.
Zbilja ne znam…
-Nisam ti ovako htjela reći. -Pa si mi tajila?
A kažeš da tvoji glumataju? Licemjerko!
-Znala sam da ćeš pošiziti. -Ne šizim.
Neću ja propasti bez tebe. Samo ti idi u London, snaći ću se ja.
Naš dečko ima tremu!
Ti još i veću.
Volim te, dragi.
I ja tebe.
Trebala sam izabrati nešto lakše.
Samo da to odvalim bez pogrešaka.
Točno tako!
Dobro došli na recital.
Užitak je raditi s ovim učenicima.
Prva je na redu Marah Ryan.
Marah!
Dobro si?
Trudim se.
Ono je… naša pjesma.
Nekoliko mjeseci poslije Racheline smrti rasplakao sam se u trgovini
zato što su puštali generički instrumental „Can't Fight This Feeling.“
Svladalo me.
Znam da to nije isto.
A svejedno boli.
Dođi.
Samo vi dajte.
-Zato si izašla s nastupa naše kćeri? -Ne! Kako to možeš reći?
-Pogodilo ju je to. -Obraćam se svojoj ženi.
-Johnny… -Očito sam ti se nečim zamjerio.
-Bome jesi! -Slobodno me okrivi za svoju bračnu krizu.
Ali ne napuštam ja obitelj u 40-ima da bih našao sebe.
-Zaboga! -Tata!
Znači, istina je.
Marah, zlato…
Ne obraćaj mi se!
-Marah, daj! -Bože!
Ludo. Neću se više drogirati.
Mislim da sam još malo napušena. A ti?
Ne znam. Ali užasno sam gladna.
Ja isto!
Ali možda sam trudna.
-Sigurno ti mama nije doma? -Utorkom volontira u bolnici.
Sjetila sam se! Što je gore?
Lice H. R. Pufnstufa ili glas Mladog Frankensteina?
Dok pjevaju ili govore?
Sranje! Tu je!
Stani.
Tko je ono?
-Hvala. -Molim.
I tako…
Ne znam.
Ma dođi. Idemo k meni.
Kate, hajde.
Možda joj je to prijatelj s volontiranja?
Možda.
Čokoladni keksi su na pultu, uzmi. Piški mi se još od livade.
Koliko je sati?
Sad je… 14,30.
Spavala sam kao klada!
Da. Kemoterapija vas baš izmoždi, ha?
Moja teta Georgia imala je rak.
Ali sad je dobro.
Bit ćete i vi. Znam da hoćete.
O čemu ti to?
Hvala Ti!
Kate?
Otrčala je.
Zašto širiš priču da imam rak?
Prevršio si mjeru. Ne znam što bih uopće rekla.
Kako zna gdje nam stoji daščica za sir?
Došao je jedanput na dogovor oko vijeća i ostao na piću.
Ništa nije bilo.
Definiraj ništa.
Nisam tvoje vlasništvo, to ti je jasno?
Čak i da smo zajedno, ne možeš mlatiti ljude naokolo.
Da. Imaš pravo.
Žao mi je.
Vidio sam vas dvoje i…
Poludio sam.
A Marah sad misli da sam…
To sve mijenja. Kad sam ja doznala da moja mama…
Sve se promijenilo.
Moj odnos prema njoj i prema braku.
Reći ćemo joj.
Objasniti.
Baš nešto mislim.
Kad nas je jutros vidjela, možda je to krivo shvatila.
Možda sam i ja.
Nisi.
Željela sam to.
Falio si mi.
Iako me izluđuješ.
Znači…
Što hoćeš reći?
Hoćeš reći da…
Da možda želiš pokušati?
A ti bi možda ostao?
Znam da misliš da sam sebičan.
A možda i jesam.
Ali znam samo da mi je potreban posao koji nešto znači.
Moram naći onaj dio sebe koji nije tvoj muž.
Ili Marin tata. Dio koji sam samo ja.
Misliš da ja ne bih voljela promjenu?
Znam, ali meni je ovo godinama bilo potrebno.
A uvijek sam izabrao tebe i Maru.
Uopće nisi fer!
Žao mi je.
Ja te i dalje želim.
Ali…
ovo mi je potrebno.
Ne možeš reći da nas voliš pa se pokupiti.
Stavljaš glavu na panj i misliš da ću te čekati ako se vratiš. A ne!
Nećeš pojesti krumpir?
Nisam gladna.
Jesi li dobro, Katie? Nešto se dogodilo u školi?
Ne, obični dosadni utorak.
Dobro.
Gđo M.
Robbie.
To, donio si!
Mama, možemo li ja i Robbie u sobu?
Dobro. Samo odnesi svoj tanjur, molim te.
Može.
G. Mularkey.
Kako si?
-Dobro. -Fino.
-Kate. -Dođi.
A ti, dušo? Ima li nekih novosti u bolnici?
Samo ako se računa neočekivana nestašica špatula za jezik.
Naravno da se računa! Ovo je da prste poližeš.
Hvala.
Mogu li ući?
Zašto pitaš kad si već otvorila vrata?
Oprosti. Mrzila sam kad je moja mama to radila.
Odustajem od klavira.
Znam da ćeš podivljati, ali ne možeš me spriječiti.
Dobro.
Mogu i ja?
Ako hoćeš.
Daj onog zdesna.
Kako da…
-Stisni X. -Da?
Izaberi samostrel.
Mama, zabijaš se u zid!
Ja sam odrasla na Pongu!
Znam da ti je teško.
Nisam savršena. Nijedan roditelj nije.
-Kad to shvatiš, znači da si sazrela. -Pazi na lavu.
Sa mnom možeš razgovarati. Čak i kad se ljutiš, pogotovo tad.
-Ne želim da sve samo gutaš. -Mama.
-Daj zašuti. -Oprosti, evo.
-Koncentriram se. -Može.
Možeš pokupiti tu kartu.
Kako?
Namjesti se kraj nje.
-Da? -Stisni B.
-Ne, B. -Pa stišćem.
Ma daj meni!
Hvala.
Jesam je!
Aha.
Beskrajno je teško odgajati djecu.
Ja to doslovno ne mogu ni zamisliti.
A ti to radiš svaki dan.
Ali ne sama.
Nas dvoje smo uvijek bili zajedno, sad je to puno veći bauk.
Pa normalno.
Ali ti si uvijek mogla gurati sama.
Čak i kad to nisi znala.
I?
Što pokazuje?
Ne znam.
Dvije crte. Što to znači?
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović