PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Je ti zima?
Můj náladový prstýnek zfialověl.
Zahřeju tě.
Ty jo. Vidělas, jak se tvářili?
Teď je sžírá žárlivost.
Jsi nejhezčí holka v celým městě.
Chce tě tu každej, Tully Hartová.
Ale ty mě máš, Pate Richmonde.
Doufám.
Já myslel, že piješ.
Jasně, ale čekala jsem, že mi nabídneš něco tvrdšího.
Boží.
Já věděl, že budeš divoká.
- Kde mám víno já? - Žádný nedostaneš.
Fajn.
- Ani koblihu? - Ne, jsem na tebe naštvaná.
- Co? - Ublížil jsi mé nejlepší kamarádce.
Ona ublížila mně.
Blbost.
Zahnula mi.
- To teda ne. - V podstatě měla poměr.
Vyměnila si pár koketních e-mailů s taťkou ze SRPŠ.
Možná se jejich ruce jednou dotkly,
když jedli lívance na školní benefiční snídani.
Bylo to trapně cudné.
Něco k němu cítila. Řekla mi to.
- Chtěla, abys o ni bojoval. - Chtěla, abych odešel, tak jsem šel.
Hrála s tebou na přetahovanou. A ty jsi prohrál.
Tak to není.
- Ani jeden nejsme šťastní. - To nikdo.
Neženíš se, abys byl šťastný.
Ženíš se proto, abys na své neštěstí nebyl sám.
Chybělas mi.
- Co pořad? - Děsnej průser.
Můj nejlepší produkční jel do New Yorku na pohovor,
chce nějakou šílenou práci reportéra u vojáků v Iráku.
Prostě… Doufám, že ho nevezmou a všechno se zas vrátí do normálu.
No…
zklamu tě.
Ne.
Teď jsi mě namíchnul, Johnny.
Vítej v klubu. Já sebe taky.
Do Iráku nemůžeš. Válčí se tam.
Býval jsem válečný zpravodaj.
Pamatuješ ten večer v KPOC?
Jak jsi propadla tím stolkem?
Měla jsem luxusní kolena.
Vzpomínáš si, cos mi tehdy řekla?
Když jsem ti obvazoval koleno.
Nemám tušení.
Měla jsem v sobě asi dost kokainu.
Řeklas, že lidi jako my nedokážou vést normální život.
A když se o to snažíme, zabíjí nás to.
Co?
Takže proto jedeš do Iráku?
Kvůli něčemu, co ti řekla sjetá 22letá holka na začátku 80. let?
Ne.
- Věřila bys, že je to 20 let? - Jo.
Bože. Tehdy nám nic nepřipadalo nemožné.
Pořád byl čas to podělat a napravit to.
Neboj, Johnny.
Podělals to slušně, ale pořád je čas to napravit.
Neříkáš si někdy,
co by se stalo…
kdybychom se tehdy všichni rozhodli jinak?
V pokoji pro hosty je čisté povlečení.
Ty koblihy můžeš dojíst.
Co?
Vrazilas do mě loktem.
Nene.
Ani za tohle se nemůžeš omluvit?
Fajn, promiň, že mě tvůj obličej praštil do lokte.
Říká ta rtěnka „vítězka Pulitzerovy ceny“?
- Pulitzera za televizní zprávy nedávají. - To ještě neviděli mě.
A neuvidí mě nikdo, pokud bude Johnny Ryan připosranej
a nepustí mě před kameru.
Bez urážky. Vím, je to tvůj kluk.
Není. Líbíš se mu ty.
Nelíbím.
Očividně jo.
Je mi to fuk. Možná…
mě maličko oslnil, když jsme se potkali, ale jsem z toho venku.
No jasně, Mularkeyová.
Vidím ti až do žaludku.
A když to nevyjde s Johnnym, pořád je tu Mutt.
Mutt?
Co ti na něm vadí? Sexy méďa.
Navíc je skvělej kameraman a tvrdne mu, jen tě vidí.
Panebože. Ani omylem.
Nevěříš, že je do tebe někdo udělanej, i když mu stojí jak voják.
- Nechci myslet na to, jak Muttovi stojí. - Správně. Soustřeď se na cíl.
Já budu před kamerou, ty budeš moje produkční.
Holky z Firefly Lane navždycky.
Čau holky, nesu brunch.
Chceš psí mimosu, zlatíčko Axle?
Chceš, viď? Hodnej pejsek.
Myslím, že to máma ví.
Co ví?
O práškách. A o tom formuláři.
Byl v tašce, a je pryč.
- Probíralas to s ní? - Ne.
Bude mi mluvit do duše. Nechci se s ní bavit o sexu.
Já myslela, že s nikým nespíš.
Ne, ale ona tomu neuvěří. Víš, jak…
Tully, mělas zavolat. Nestíhám.
Nestíháš mimosu? Volovina.
Ale je to tak.
Tak já si jdu dělat úkoly.
Jsi v pohodě?
Paráda.
Včera jsi odešla brzy.
Bolela mě hlava.
Takže…
Johnny se vrátil.
Já vím, volal.
Přespal u mě v pokoji pro hosty.
Vždycky ví, kam jít nejdřív.
Pozvi ho dneska na večeři.
Vezmu Maru do kina. Ať si můžete promluvit.
Ne, zítra mám velký den.
No jo. Ta práce.
Mám se stavit na oběd? Poleštit kliku u nové šéfky?
- Kimber mě miluje. - Ne, dobrý.
Fajn, evidentně jsi na mě naštvaná kvůli tomu formuláři, tak si to vyříkáme.
To si piš. Nemáš právo…
Můžu to vysvětlit?
- …dát mé dceři léky bez mého souhlasu. - Řekla, že s tebou promluví.
- Ještě před sexem. - To tě omlouvá?
Nepřišla bezdůvodně. Bojí se s tebou mluvit.
Šla za tebou, protože jsi měkká.
Poučuješ ji. Nevíš, jaké je být teenager.
Nejsem teenager, ale dospělá. Její matka.
Tohle je za hranou, Tully.
Že mě to překvapuje.
- Ty hranice neuznáváš. - Nepřeháníš to trochu?
Ne. Nejsi matka. Nikdy to nepochopíš.
Víš co? Tohle nemám zapotřebí. Chtěla jsem ti pomoct.
Nepotřebuju tvou pomoc. Nepleť se mi do života.
Držím tě.
Ale ne, vylilo se mi pivo.
Dám ti další.
Myslím, že vypadáš jako Ryan O’Neal.
Myslím, že ty vypadáš božsky.
Ty jo.
To byl tvůj jazyk.
Pojďme někam stranou.
Líbám se ráda.
Já taky.
Motá se mi hlava.
Radši si sedni.
Počkej.
Počkej, Pate.
Pate.
- Pate! - Co?
Nemůžeme… Nemůžeme se jen tak líbat?
Já myslel, že…
Já vím. Chci jen zpomalit. Není mi moc dobře.
- Vím, co ti udělá dobře. - Ne, počkej.
Počkej.
Počkej. Prosím, přestaň.
Přestaň. Pate, prosím.
Počkej.
Nechci.
Čekal jsem, že budeš odvážnější.
Nedělej drahoty.
Ne, přestaň.
Pate, ne.
Prosím.
Mami!
- Robbie, vrátil ses. - Ahoj.
Seane, je tu Robbie.
Skládáš puzzle?
Jo. Koupila mi to máma.
Je to trapný, ale nechci být nevděčná.
Můžu ti pomoct? Na puzzle jsem machr.
Jasně.
Je to kůň.
Nevadí. Zvládnu cokoliv.
Takže dneska žádné velké plány, Katie?
Ne. Všichni kamarádi jsou na matematické olympiádě v Seattlu.
Jaký kamarádi?
- Žádný nemáš. - Sklapni. Mám.
Nemáš.
Robbie, jdeš nahoru? Dojedeme tu písničku?
Jo, jenom doděláme ten roh. Skoro to máme.
Dáš si ještě pivo?
Co je s tebou?
Co, jsi naštvaná?
Chtělas, abych tě líbal…
Jela jsi po mně. Chovala ses jako…
Nemůžeš kluka navnadit a pak dělat cavyky.
To není fér.
Jdu si pro pivo.
HOBIT
Má ráda mrkev.
Jako malá jsem ten název nechápala, Firefly Lane, Svatojánských mušek.
Světlušky tu nejsou.
Ale někdy, když je velká tma, je to najednou jako optický klam.
Hvězdy se promění v malé žluté tečky,
které začnou padat kolem tebe.
Když přimhouříš oči nebo si to představuješ…
opravdu vypadají jako světlušky.
Mluvím jako cvok.
Jaký byl mejdan?
Nevypadáš dobře.
- Smrdíš po zvratkách. - Nic mi není.
No tak.
Uzdraví se.
Cože?
Moje teta měla rakovinu, fakt děsný, vypadaly jí vlasy.
Ale teď je v pořádku.
Tvoje máma se taky uzdraví.
Jasně.
Pat Richmond…
mě vzal na to mejdlo.
Bože, jsem tak blbá.
Nedošlo mi…
Chtěla jsem, aby přestal.
Řekla jsem, ať přestane, ale nepřestal.
Když skončil…
prostě mě tam nechal,
v lese, jako by to nic nebylo.
Cože?
- Myslíš si, že je to moje chyba. - Jsi v pořádku?
- Musíme to někomu říct. - Komu? Šla jsem s ním a byla opilá.
Neuvěří mi. Řeknou, že za to můžu já.
- Nemůžeš za to. - To je fuk.
Nesmíme to říct nikomu. Neměla jsem to říkat ani tobě.
Bude to naše tajemství, jo?
Jo.
Radši půjdu.
Já taky. Je pozdě.
Kate, to jsem já. Zase.
Je pondělí ráno. Tohle je debilní. Můžeš mi zavolat?
Neměla jsem to podepisovat,
ale taky ti odpouštím to svinstvo, cos řekla.
Uznej, že jsme obě udělaly chybu.
A poslala jsem ti do nové práce kytky. Vybrala jsem je sama, ne moje asistentka.
Tak mi zavolej.
VYTŘI JIM ZRAK. PUSU, T.
To tu nemůžete mít.
Kimber, dobrý den. Pardon. Ty květiny přišly teď.
Netušila jsem to. Mám příliš horlivou kamarádku.
Kate, za mnou.
Mám tak šílenou kocovinu, že to ani není vtipný.
Mohly bychom si projít mou náplň
a jak vám mám zorganizovat program,
nebo jestli ode mě něco potřebujete hned teď…
Potřebuju Tully Hartovou. Kdy mi zařídíte ten rozhovor?
Pracuju na tom. Jednám s jejím týmem.
Cestou jsem se dvakrát poblila.
Mám vám skočit pro kafe?
Ano. Umírám.
Přečtete mi ten e-mail?
Samozřejmě.
„Kimber, promiň, že jsem včera nepřišel.
Ne že bych potkal někoho jiného, ale…
rád bych.
Klíč ti vrátím poštou.
Nevolej mi.“
Co to podle vás znamená?
Rozchází se se mnou přes e-mail?
Zní mi to tak.
Do hajzlu. Naser si, Brendane.
Stejně jsem tě neměla ráda.
Jenom jsem chtěla sexy borce na ségřinu svatbu.
Moderní randění je děs.
Jako by technologie udělaly ze všech bandu nevychovaných srabů.
V roce 2003 se nikdo neumí bavit tváří v tvář.
Všechno je virtuální. Láska je mrtvá.
Matrix je pravda a mně bude za měsíc třicet.
Třicet.
Já myslela, že budu mít děti před botoxem, ale brzy spadne klec.
Nic osobního.
Ne, to… V pohodě.
Joan Didionová, ne! Zlobivý pejsek.
Co to dělá?
Moje miminko se trápí.
Potřebuje vytlačit žlázky.
Mám ji vzít do psího salonu?
Svou malou Joan Didionovou jim nesvěřím.
Udělala bych to sama, ale mám čerstvou manikúru.
Jo. To je kruté.
Možná byste mohla vy.
Vymačkat jí žlázky?
Jo. Je to fakt jednoduchý.
Stačí jí zmáčknout zadeček, dokud to nevyteče.
Tohle neumím.
Kdyžtak na webu je návod.
Dobře. Snad. Jistě.
Bezva, díky moc.
Jste profík.
Moje hrdinka.
Milý Brendane,
jdi do prdele.
To pro vás musel být šok.
Co řekl, když vás nechal stát u oltáře?
Nebylo to u oltáře.
Stáli jsme u strejdy Freddyho vedle prasete na rožni…
Ale jak jste se cítila?
Když vás opustil v den,
který pro vás měl být nejkrásnějším v životě?
Jen jsem si přála, aby tam byla moje máma.
Do plánování svatby jsem se tak opřela jenom proto,
že mi chyběla a chtěla jsem ten žal přebít.
Máma pro mě byla vším.
Chtěla jsem jenom mámu.
Stop. Tohle vyhoď. Vypadám tam divně.
Říká se tomu emoce. Vtahuješ nás do příběhu.
Odvádím vás od příběhu svým cukajícím rtem.
- Vyhoď to. - Same, nech to tam.
- Hoď tam záběry diváků. - Diváků? Blázníš?
- Žádný diváci. - Šup, Same.
- Na tohle není čas. - Máme tři minuty.
Hoď tam záběry z publika.
- Ptají se, kde je kazeta. - Už to skoro je.
Víš co? Střihni na sestru nebožky matky. Furt ostentativně bulela.
- Ten pořad je o tobě. - Ten detail tam nechci.
Vysíláme dneska.
Co dát dvojzáběr, ať máme tvou reakci, a střih na ubrečenou tetu.
Já ty svatební debakly točit nechtěla.
- Dvě minuty. - No jo furt!
- Ještě musím udělat intro. - Fajn. Tak dvojzáběr.
Pak střih na uřvanou tetu, ty obří osino v zadku.
Říká obří osina v mým zadku.
Co si bez tebe počnu?
Přivedeš do blázince někoho jinýho.
JAK NA ANÁLNÍ ŽLÁZKY
Tak jo, Joan. Jak se říká, vymáčkni se.
To je tak nechutný…
Panebože.
Pět minut a jsem tam. Pardon, neviděl jsem, že je obs…
Zdravím.
Je v pohodě?
Jo. Nic jí není, jen trochu zácpa. To nic.
Fajn. Budu dělat, že jsem nic neviděl.
- Ano, prosím. - Dobře.
Sakra.
Mám to vzít?
Ne, kdyby to byla šéfová, Kimber…
Jste asistentka Kimber Wattsové?
- Mám s ní ve dvě schůzku. - Vy jste Gideon Vega? Ten fotograf?
Ne „ten“ fotograf. Prostě fotograf.
Moc vás obdivuju. Miluju vaše fotky.
Fajn.
Dobrá zpráva, není to Kimber. Nějaký Johnny.
Můj muž. Nejsme manželé.
Teda jsme, odloučení.
Vyzvedává dceru ve škole, vozí ji domů a dělá večeři. Trochu křeč.
Teda jde to. Musíme to doladit.
Pořád mluvím…
Jo.
Dám vám to sem.
Jasně.
Moc mě těšilo.
- Kate. - Kate.
Ať se vám to podaří… vymáčknout.
Díky.
Ježíši, Joan.
Tenhle týden se v Carol zkouší za vás
podíváme za hranice možného v hudbě.
Už vás nebaví gramodesky, které se ohýbají a přeskakují?
A co kazety, které se odmotají přímo uprostřed vaší oblíbené písničky?
Máme tu řešení přímo z exotického Orientu.
Může vám to připadat jako z roku 2000,
ale tuto technologii máme k dispozici už dnes, v roce 1982.
Zvuk je čistý jako zvon
a ty disky jsou prakticky nezničitelné.
Vidíte? Ani škrábanec.
Přehrávač kompaktních disků stojí přes tisíc dolarů
a prodává se jen v Japonsku.
Cédéčka už ale nejsou hudbou budoucnosti.
Jsou totiž „hudbou přítomnosti“.
Jsem Carol Mansourová a zkusila jsem to za vás.
Vracím ti slovo, Chucku.
Jsme svědky chvíle, kdy byla žurnalistika pohřbena nadobro.
Viď? Zvládla bych to mnohem líp. Ani neumí tancovat.
Vy to nechápete. To je umění na úrovni Andyho Kaufmana.
Carol je geniální.
Co s tím je?
Poškrábalas ho.
Má být proti škrábancům odolný. O to jde. Nezničitelný!
Neboj. Máme to.
Střihnu to. Výborně, Carol.
- Jo. - Vypnout světla.
- Prý se pak jde na skleničku. - Seane!
Nemůžu tomu uvěřit. Panebože.
Tobě to sekne. Mutte, to je můj bratr Sean.
Byl v cizině. Dva roky jsme se neviděli.
Díky za vaši službu. Máte skvělou sestru.
Děkuju.
No ne. Jsi fakt fešák.
Jako Richard Gere z Důstojníka a gentlemana.
Že jo?
Tak jo. Zpátky do práce.
Ženský po tobě musí šílet.
No, víš, ani nevím.
Tady je to vážně luxusní.
Je to spíš taková díra.
Pracuješ s Carol Mansourovou, Miss státu Washington 1967.
Šerpu a korunku má ve vitrínce na pracovním stole.
- Seane! Ty prevíte! - A jéje.
Slib mi, že jsi tu natrvalo.
Půl roku v Kitsapu a pak oficiální konec aktivní služby.
Hurá! Brácha je doma.
- Dneska se bude flámovat. - Rozhodně.
- Ahoj, Johnny Ryan. - Sean.
- Katin brácha. - Jo.
Milujem ho, i když nás za starých dobrých časů na Firefly Lane mučil.
Staré dobré časy… Když ses nastěhovala a začala mi kazit sestřičku.
No tak. Kate byla vždycky hodná holka, i když zlobila.
Zlobivá Kate, to snad nejde.
Nezlobila.
Taky jsem zlobila, lidi.
Pořád zlobím. Ani nevíte jak.
Musím říct, tyhle dvě?
Každá zvlášť? Jsou úžasné. Ale spolu?
Nespoutaný přírodní živel, který jednoho dne ovládne svět.
Bůh nám pomáhej.
- Ty jsi tady! - Já vím.
- Jsem to já. - Já taky!
Co se to děje?
Jde se flámovat!
Kimber. Jo, přinesu vám kafe.
Ano, pět dávek espressa.
Horké, že spálí kůži na jazyku. Jdu pro něj.
Zdravím. Kate, že?
Musím si nastavit světlo. Nestoupla byste si tam? Bude to chvilka.
Jako že mě chcete fotit?
Ukažte, vezmu vám to.
Tak teda asi jo.
Trochu víc doleva.
- Moje levá, nebo vaše? - Vaše.
Co mám dělat s rukama?
Stůjte přirozeně.
Já vlastně nic nedělám přirozeně.
No a co váš pes?
Není to můj pes.
Ne? Takže to s těmi žlázkami ráda provádíte oříškům ze sousedství?
Nádhera. Díky.
Stejné nápady jste nabízela před měsícem.
Ano, ale tohle je svěží pohled, Rogere.
Svěží pohled na Kurta Cobaina? Je devět let mrtvý.
Mám exkluzivitu na rozhovor s první chůvou Frances Bean.
Chci slyšet jiné nápady.
Nerada ruším. Co to téma, jak jste navrhovala?
Láska v době internetu.
Jak technologie zabíjejí moderní vztahy.
To je svěží. To se mi líbí.
Mně taky. Proto jsem to navrhovala.
Tak poslouchám.
Panebože. Díky.
Chodila jsem s jedním týpkem, Brendanem. Hroznej blb.
Kate, nemůžeš mě furt ignorovat.
Tohle je směšný.
Mimochodem, tady Tully. Zavolej mi.
Ahojte.
- Tady! - Miluju tě!
Díky, že jste čekali v dešti, lidičky.
- Díky. - Můžu fotku?
Tak jo, lidičky. Mám vás ráda, díky!
Díky!
Mularkeyová, potřebuju tě!
Pojď sem a dej si s náma!
Pracuju.
Proč je taková?
Kate je hodná holka.
Je to skvělá holka.
Chce někdo ještě pivo? Jo?
Jsem z tý uniformy úplně paf.
Musím se děsně držet, abych na tebe neskočila.
Prosím ne, jsem zadaný.
Schoval sis to nejlepší na konec!
Budu hádat. Pěkný surfař, potkal jsi ho na opušťáku.
Dlouhý blond vlasy, něco jako Sean Penn.
Kdo je Sean Penn?
Zlaté časy na Ridgemont High. Spicoli.
Nevím, co to je. Ale potkali jsme se na trhu.
- Je to rybář. - Sexy!
Nosí pletenou čepičku a je starý.
- Tak 32. - Ne.
Jo, a vypadá jako Burt Reynolds.
- Má i ten knírek? - Jo. A je mi to fuk.
Jsem šťastný. Tentokrát to vypadá slibně.
Tak slibně, že bys ho představil rodině…
Nemůžu to říct nikomu, aby mě nevykopli z armády…
- Jasný. - Asi to řeknu Kate.
Panebože.
Tohle je velký.
Díkybohu. Hrozně nerada před ní něco tajím.
Kdybys to nebyl ty, nedokázala bych se tak neskutečně ovládat.
Jo. Mám nápad.
Bože.
Je to děs. Ještě na tom zapracuju.
- Přestaň. Je to fakt dobrý. - Ne. Je to desátá verze.
- Umím to líp. - Chamtivko, neskončil jsem.
Vážně, nikdy jsem nenapsala celý článek sama.
Je to trapné.
Je to skvělý.
Proto jsem ti to zadal.
Ukážu to Carol, bude šíleně prskat.
Pak to nabídnu v Tacomě a uvidíme, co řeknou.
Hlavně na mě nezapomeň, až z tebe bude slavná novinářka.
Na tebe nikdy nezapomenu.
Nazdárek.
Bože, to nesmí.
Carol bude šílet. Bude vraždit.
Někdy se na ni dívám a říkám si, co se té holce stalo, že je tak…
Šílená?
Smutná.
Počkej, Tully ti přijde smutná?
Tobě ne?
Jo. Je to nejsmutnější člověk, co znám.
Jenom jsem nevěděla, že si toho někdo všiml.
Kate, můžeš sem jít?
Potřebuju svou produkční. Jdu do éteru.
Panebože.
Tully.
Francouzský toast.
Čteš mi myšlenky.
Moje dcera je vědma.
- Má dar. Já to věděla. - Dobře.
Neodstrkuj mě. Jsem tvoje máma. Miluju tě.
Fakt ses v tomhle stavu probudila?
Tak jo. Jdu se vykoupat.
Smyju ze sebe všechny ty vibrace, co vyzařuješ,
a až se vrátím, dám si francouzský toast.
A ty budeš mít lepší náladu.
Jo?
Buď na mámu hodná.
Je to skvělá žena, co měla těžký život.
Díky, tati.
Máš štěstí, že nejsem tvůj táta.
Jinak bych z tebe vytřískal ten arogantní výraz, Tallulo.
Kde máte stahovací pásky?
Co to…
- Co se děje? - Spálila mě!
- Sáhl na mě! - Sáhl? Kam?
Na ruku.
- Kde je máslo? - Na ruku?
- Taks ho spálila? - Furt je v mým osobním prostoru.
Modli se, ať nemám jizvu.
- Kariéra modela v čudu. - Tully.
Nedělej vlny.
Pojď, zlato.
Jdu do vany.
Bože.
Udělala bys to, ne?
- Ahoj. - Byla jsem na odchodu.
Jo, promiň, že jdu pozdě. Já…
Vezl jsem do špitálu staříka, kterého srazilo auto.
Je v pořádku?
Umřel cestou.
Takže…
jsi něco jako dobrý samaritán?
Záchranář.
Právě mi skončila směna.
- Dáte si něco? - Jeden Guinness?
To je poprvé, co mi volala něčí asistentka, aby domluvila rande.
Tohle není rande.
Dobře. A co teda?
To ještě nevím.
Vyhledal jsem si tě na internetu. Jsi fakt slavná.
Já vím.
To jsem samozřejmě věděl. Jenom že jsi…
mimořádná.
Rodiče musí být pyšní, co?
- Ne tak docela. - Díky.
Máma umřela a tátu jsem neznala.
Sakra.
Kdy zemřela?
Když mi bylo 15.
To mě mrzí.
Nemusí. Byla to houby matka.
Možná právě proto ti tak jde tvoje práce.
Taková nepřízeň osudu v tak mladém věku.
Určitě tě to posílilo.
A jsi cílevědomější. Navíc líp chápeš ty lidi,
co s nima děláš rozhovor a tak.
Nebo tak něco.
Ty se mi směješ.
Promiň. Blábolím tady, protože…
Jsem z tebe fakt nervózní.
Takhle to děláš? Abys lidi rozmluvila? To s těma očima?
Chceš sex na záchodě?
- Jo. Jasně. - Zítra mám rozhovor s guvernérem.
Za půl hodiny musím být v práci.
Jasně, to dává smysl. Vlastně…
taky spěchám.
V pět hraju se starostou kroket, takže…
Zaklepej dvakrát.
Dobře.
Musíme si promluvit o líčení. Potřebuješ pomoc a nemyslím to zle.
Fakt. Prostě se v módě vyznám. Je to dar.
O který se chci s tebou podělit.
Co?
Nic.
Fajn. Takže můžu přijít k vám?
Po škole?
Dneska?
Pět. Čtyři. Tři.
- Dva… - No tak.
Vy jste fakt kreténi.
Tully, co blbneš?
Živě ze Seattlu,
v odcizené korunce,
se hlásí Tully Hartová.
Zkusila jsem to za vás.
Myslím ten kokain.
A řeknu vám,
je to hudba…
- Tully! Panebože. - Pozor na nohy.
Bacha. Dobrý, Tully? Jsi v pořádku?
- Dobrý. - Asi mám něco s kolenem.
- Panebože. - To teda jo.
- Sakra. - To bude dobrý.
Vytáhneme tě odsud.
- Tak, opatrně. - Nohy.
Pozor na nohy.
- Kdo řekne Carol o tom stolku? - Jo. Tak jo.
- Musíme pro lékárničku. - Můj hrdino.
Dobře. To byl náš nejlepší stůl, víš?
Kdo rozbil ten stůl?
Co to děláš?
- Uklízím. - Jasně.
Takže…
Tully se moc nezměnila.
Je jenom víc jako Tully.
Ale bude se k ní hodit.
Kdo?
Johnny. Evidentně po ní jede.
Letí na ni všichni, ale takovýho potřebuje.
Někoho, kdo ji vnímá, záleží mu na ní, chová se k ní hezky.
Jo, máš naprostou pravdu. Je pro ni ideální.
A co ty? Potkal jsi nějaké fajn holky?
Dá se říct, že jo. Někoho jsem potkal.
Díkybohu. Máma se každou neděli modlí, aby sis konečně našel holku.
Bojí se, že ti něco je, a ty jsi jen vybíravý.
Máma si myslí, že se mnou něco je?
Víceméně. Víš, jak to s tátou řeší.
Opakuju, ať se nebojí, žes ještě nepotkal tu pravou.
Ale teď už jo. Tak povídej, jaká je?
Milá? Zábavná? Myslíš, že se bude mámě líbit?
Víš co? Radši to nechci zakřiknout.
Těším se, až ji poznám.
Jo.
Já taky.
Je to špatně,
že necítím koleno?
Myslím, že je to znamení, že se máš vyhýbat kokainu.
Ne.
Bože, musím to vrátit. Nevím, co mě to napadlo.
Ty si nemůžeš pomoct. Musíš porušovat pravidla.
Prosím. Hlavně se netvař, že nejsi úplně stejnej.
Teď ses možná zašil na tomhle usedlým místečku,
ale mě neoblafneš ani omylem, Johnny Ryane.
Jednou se zase vrátíš a vrhneš se do ringu.
Lidi jako my
nedokážou vést normální život.
Když se o to snažíme, zabíjí nás to.
- Ne! - Ne!
- To není záchod? - Ne.
- Nevrátíme se tam? - Jo.
- Zvládneš jít? - Jo.
- Díky. - Jasně.
Opačným směrem, Mutte!
Šikula.
Propásla jsem večeři?
Ne, schoval jsem ti to.
Marah nahoře dělá úkoly.
Nemusel jsi mýt nádobí.
Fakt? Nový pohled na mě a nádobí.
Jak to dneska šlo?
Bylo to děsný.
A vlastně úžasný.
Byl to tak fajn pocit, být zase zpátky mezi lidmi.
Sluší ti to, Katie.
Být mezi lidmi ti svědčí.
Díky.
A co je s tebou a s Tully?
Proč? Co říkala?
Nic, ale poznám to. Je v háji.
V práci se nesoustředí. Ptá se, jestli ses mi ozvala.
Zavolej jí, prosím.
Dala Maře antikoncepci.
Cože?
Vyřeším to. Řeším to.
- Do háje. Tully. - Já vím.
Počkat, takže Marah…
Myslím, že ne.
Fajn. Nemůžu. To je…
Je jí…
Je jí 14.
Promluvím s ní.
A jak to dopadlo v New Yorku?
Mám to. Za dva měsíce odjíždím.
Pane jo.
Gratuluju.
Všichni říkají, že chtějí dobrý rozvod…
Nejlepší rozvod na světě.
- Pojď dolů. - Jsi cvok.
Prostě pojď dolů.
Pojď dolů.
Jsi cvok.
No? Nezvedáš mi telefon.
Dej mi chvilku. Jdu dolů.
Vydrž. Jdu dolů.
Mělas pravdu, Mularkeyová. Vidím to.
Světlušky.
Je půlnoc.
Projížďka na kole?
Jsem v noční košili.
No a?
Jedem.
Nemůžeš se mnou celý den nemluvit.
Je to moc.
Potřebuju tě.
Jsi moje spřízněná duše, mrcho.
To ty jsi mrcha, mrcho.
Neuzurpuj si tu deku. Je zima.
Dnešek byl na prd. Nesnáším, když se naštveš.
- Co jsi provedla s Marou… - Už nikdy, přísahám.
- Tully, tohle nejde, vážně. - Posrala jsem to, já vím.
- Přehnala jsem to, neměla jsem… - Ztrácím ji.
Takhle to začíná.
Nejdřív jsem ztratila Johnnyho a teď Maru.
- Je jí 14. - Za čtyři roky jde na vejšku.
A já budu rozvedená, nevytížená stará panna.
Za čtyři roky, až půjde na vejšku, si spolu koupíme farmu.
Na tropickém ostrově. Budem chovat exotické slepice.
Ze slepic mám husí kůži.
Exotické kozy.
A já to všechno zase oddřu. Nechci sbírat kozí bobky.
Budou mít pečovatele.
Fešáka jménem Gunther.
Bude mluvit jenom norsky, ale bude mít oduševnělé oči.
A nevlastního bráchu jménem Anders,
který bude vařit vlastní medovinu
a skvěle masírovat nohy, aniž by za to něco chtěl.
Máš to fakt promyšlené.
Hlavní je, že budeme spolu.
Nejsi sama, Kate.
Nikdy nebudeš sama. Budeš mě mít navždycky na krku.
Navždycky a navždycky.
Počkej!
- Honem! - Počkej!
O DVA ROKY POZDĚJI
- Je čas. - Jo.
- Budu řídit. - Maro…
Zkoušky mám už několik měsíců a nikdy mě nenecháš řídit.
Tak jo. Jo.
Počkat, to jsou ty náušnice…
Hrozně ses na ni zlobila.
Dítě by nemělo mít tak velké diamanty.
Teta Tully malé diamanty nikdy kupovat neuměla.
Jsou nádherné.
Chybí mi.
Vím, že o ní nerada mluvíš.
Je normální, že ti chybí.
Mně chybí taky.
Pojď. Ať nepřijdeme pozdě.
Překlad titulků: Barbora Vrbová