ПРОВУЛОК СВІТЛЯЧКІВ
Коли вже пізно шукати кохання?
Учені двох університетів Ліги плюща у спільному дослідженні виявили,
що самотні жінки старші 35 років
мають більше шансів загинути під час теракту, ніж вийти заміж.
Багато молодих кар'єристок
вважають, що можуть відкласти
заміжжя та народження дітей,
та якщо відкладати весілля, ви ризикуєте назавжди залишитися дружкою.
- Чудовий ефір сьогодні. Дуже цікаво. - Дякую, Керол.
Мені сподобалося «Керол пробує скейтбординг».
Ото була поїздка.
- Як твоя голова? - Добре. Шолом пом'якшив удар.
- Добре. - Так.
Дозволь спитати,
чи перевірила ти факти в репортажі про жінок після 35?
- На що ти натякаєш? - Ні на що.
Просто цікаво, як ти проводиш перевірку.
Усі великі канали повідомили про це дослідження.
- Воно з Гарварду. - Тобто ти не провела перевірку.
Ну що ж.
Знаю, для всіх нас це жахливо. Я звинувачую наше сексистське суспільство.
Але в будь-якому разі я не зобов'язана повідомляти лише добрі новини.
Ні, але якщо збираєшся
засмутити тисячі жінок,
хоча б переконайся, що це правда.
Клята Керол. Учить мене працювати.
Я ж не вчу її надівати дурні костюми й робити з себе посміховисько.
Хай не вчить мене бути справжньою журналісткою.
- А вона тобі дошкулила. - Ні, мені байдуже.
Я не винна, що мудаки не хочуть одружуватися з жінками певного віку.
- Не вбивай посланця, Керол. - Сюжет про терористів?
Вона звинуватила мене в тому, що я не перевіряю факти.
- А ти перевірила? - Що саме?
Хіба Гарвард бреше?
Усі про це повідомляють. Це на обкладинці «Ньюзвік».
Я не звинувачую Керол, що вона засмучена. Мене це теж бісить.
- Я так перелякалася. - Чому? Ти виходиш за Тео.
На дев'ять років раніше. Це якщо призначити дедлайн.
Я намагаюся. Але це так важко.
Він хоче одружитися влітку, коли спекотно й волого.
А потім холодна осінь, а навесні дощі, тож...
Знаєш, якщо ти не готова вийти заміж...
Я готова. Давно готова.
Я розійшлася з Джонні саме тому, що я готова.
- Гаразд, Муларкі, як скажеш. - Так.
Саме це я і скажу...
10-го травня.
Ідеальна дата. Дощі закінчаться. Буде тепло, але не надто волого. Я вирішила.
Ми з Тео одружимося навесні.
Але це через кілька місяців.
Я думала, ми ще поживемо разом.
Я більше не затягуватиму. Не хочу, щоб мене вбили терористи.
- Ти не зрозуміла сюжет. - Час безжальний до жінок.
Тео, привіт, це я.
Подзвони Піпу й Кітті, скажи, хай замовляють подорож,
бо ми з тобою одружуємося у травні.
Я теж тебе кохаю.
Добре.
Так. Ми це зробимо.
Ця зміна колись закінчиться?
Вони такі троглодити.
На відміну від Сема.
Він такий зрілий, культурний,
світський, не такий, як усі.
Хто такий Сем?
Сем Вейверлі.
Тобто містер Вейверлі, наш учитель?
- Він дозволив називати його Семом? - Ні, але дозволить.
Між нами є зв'язок.
- Він дуже старий. - То й що?
Час - це лише ілюзія. Він не має значення.
Гаразд, Хмаринко.
Гадаю, тебе можуть виключити за те, що трахаєшся з учителем.
Тільки якщо нас спіймають.
Ви дивитиметесь, як вони трощать ресторан?
- Так, слухайте. - Звісно, ні.
О, Купе-о. Купео!
Де ти там напукало?
Замовкни, козел. Я граю у п'єсі, лише щоб отримати залік.
- Куп просто любить танцювати в лосинах. - Замовкни.
Гей, я б теж танцював у лосинах, щоб поцілувати Таллі Гарт.
- Поцілуй мене в дупу. - Якщо підеш зі мною на випускний.
І не мрій.
Футболісти школи Барбари Лі Елліс рулять!
Тачдаун!
Агов. Що сказав тренер?
З нас беруть приклад.
Будь прикладом для всіх.
Що з цим робити?
- Я заберу. - Гаразд.
Ну ж бо, одягайся. Ми запізнюємося.
Перука схожа на білку, яка померла на моїй голові. І мені нічого вдягти.
Натягни рожеву перуку, яку подарувала Таллі, й ходімо.
На пенсію виходить Керол. На тебе ніхто не дивитиметься.
Коли ті люди бачили мене востаннє, я була молода і свіжа,
з обома цицьками.
Тепер у тебе одна цицька,
але ти перемогла рак.
Ти пережила радіотерапію. Ти войовниця.
Втомлена, обірвана, знесилена войовниця, якій нічого надіти.
- Іди сюди. - Не змушуй мене йти.
Надіюся, ти готова, Таллуло.
- Ого. - Де Селесте?
- Вона зайнята. - Як шкода.
Не хоче слухати, як ми говоримо про старі добрі часи?
Я намагався заманити її розведеними напоями
та семишаровим соусом, але марно.
Неймовірно.
До речі, я бачив документалку.
Так. Антарктида горить. Розумно.
- Дякую. - Дуже потужний фільм.
- Як статистика? - Вражаюча.
Справді?
Ну, вражаюча для PBS.
Тож приблизно скільки? Сто людей, чотириста котів?
По-твоєму, це смішно?
Ого.
Боже мій.
Чорт забирай! Це як зайти в портал часу.
KPOC майже не змінився.
Боже. Навіть пахне так само.
Джонні, Кейт. Це ви?
Керол, вітаю!
Ой! Ми обіймаємося.
Ти зовсім не змінився, Джонні, красунчику.
Кейт. Боже, ти виглядаєш...
Наче в мене рак.
Так.
Боже, вибач. Я...
Ні, все гаразд. Я щойно закінчила радіотерапію й почуваюся добре.
Прогноз чудовий.
- А. - Так.
Яка ти хоробра дівчинка.
Так. Я дуже хоробра.
А ти йдеш на пенсію. Поздоровляю.
Що робитимеш у вільний час, Керол?
Усе, що захочу. На цю пенсію може жити хіба що безхатько.
Але я купила акції «Майкрософт» для репортажу «Керол пробує інвестувати».
Тож мені вистачить на все життя.
Знаєте, мені треба йти до людей. Заходьте, випийте.
- Так. - Так.
Ось і вони.
- Гей! Радий тебе бачити. - Привіт, Джонні.
Джонні, як справи? Привіт, Кейт.
Яка сукня. Ти прекрасна.
Дякую. Знаю, вона сказала тобі це сказати.
- Ні. - Вибач, вона мене лякає.
- Ти розумний. - Гей.
Я помер і потрапив у рай, бо бачу тут райську істоту.
- Матт, рада тебе бачити. - Радий тебе бачити.
Джонні, друже, час від часу передзвонюй мені.
Вибач, друже. Я був зайнятий.
Таллі, Ден-спортсмен. Ви прийшли разом?
- Саме так. - Так.
Я завжди казав, що вам судилося бути разом.
- О ні, ми не пара. - Так. Ні.
Ясно. Ви це не афішуєте. Розумно.
- Ну... - Так.
Ходімо вип'ємо.
- Як у тебе справи? - Новин багато. З чого почати?
Я й досі оператор. Працюю тут уже 25 років.
І...
Здається, це все.
- Чудово виглядаєш. - Молодець.
Дякую. Так, я не нарікаю. Я найщасливіша людина, яку я знаю.
А тепер зазирнемо у моє майбутнє.
Чи ми з Купом одружимося?
«Прогноз не дуже добрий».
«Спитайте пізніше».
Ти марнуєш час на Купа.
Як ви одружитеся, якщо він не визнає, що ви пара?
Він визнає.
Що ти його особиста прибиральниця у «Планеті бургерів».
- А не його дівчина. - Бо я не його дівчина.
- Він тебе не вартий. - Він зовсім інший, коли ми самі.
Ну, на людях він козел.
Він не готовий розповісти про нас. І я не проти.
Ми кохаємо одне одного, і це романтично й чудово.
І ми вже дійшли до другої бази.
Наступного разу пущу його на третю.
А от ви з дорогим Семом навіть не граєте.
Треба зізнатися містеру Вейверлі?
- «Ймовірно». Бачиш? Куля згодна. - Гидота. Таллі, ти ж несерйозно.
Чому?
- Бо це неправильно. - Чого це?
Він мені подобається.
Він мене надихає.
Він милий,
сексуальний, і я бачу, що теж йому подобаюся.
Байдуже, що він мій учитель.
С'юзі Оуенс торік переспала з містером Мелроузом, і нічого не сталося.
Але вона весь березень думала, що вагітна.
Вона робила це, щоб привернути увагу.
Таллі, що ти робитимеш? Підеш з містером Вейверлі на випускний?
Ти підеш на випускний з Купом?
Це було підло.
Ти теж поводишся підло.
- Я піклуюся про тебе. - Я теж!
Не будемо більше говорити про це.
Я не проти.
Ти сьогодні молодець, Таллі.
Ти була зосереджена і вжилася в роль. Це мене зворушило. Молодець.
Дякую, містере Вейверлі.
Куп, не стримуйся.
Ти граєш Ромео, наче він крутий, а це не так.
Він безнадійно романтичний і не контролює себе.
Що вдієш? Я від природи такий.
Спробуй. І вивчи промову під балконом як слід.
- Можна написати її на долоні? - Ні.
Бо ти вийдеш на сцену, нервуватимешся,
рука спітніє, текст зітреться. Ти цього не помітиш, а...
Джульєтту змиє.
- Не треба так. - Я не пітнію, тренере.
Гаразд? Як граючи у футбол, так і в тупій п'єсі.
Ти людина, Куп.
Не гай часу, вдаючи, що не пітнієш.
Прийми себе таким, як є.
Пиши погані вірші.
Співай голосно й фальшиво,
особливо якщо тобі соромно визнати, що любиш ту пісню.
Грай у шкільній п'єсі й розкрийся на повну.
Не бійся виглядати дурнем. Усі люди пітніють.
Бути молодим -
божественно.
Але цей дар у тебе швидко заберуть.
Тож скористайся ним. Зараз.
Щось я дуже довго говорю.
Ви вільні.
Вибач, не можу погуляти з тобою сьогодні. У мене зміна в «Планеті бургерів».
Але, на щастя, по середах відвідувачів мало,
тож я буду в комірчині
сама.
Нічого не робитиму.
Добре.
- Гаразд, бувай. - Бувай.
Привіт.
Мені дуже сподобалися ваші слова про пітливість,
байдужість до думок інших людей, а також про мистецтво і час,
про те, як жити на повну.
Дякую.
Так.
Можете затриматися і перечитати зі мною п'єсу?
У мене проблеми з першою дією, а я хочу її краще зрозуміти,
щоб вжитися у роль.
Ти покращуєш свої уміння, добре.
Я за.
Чудово. Дякую, Семе.
Боже, ми тоді були такі молоді й дурні.
Я ніби під кислотою. Так дивно сюди повернутися.
До речі про наркотики - там ми прийняли екстазі.
Чудовий був день.
КЕРОЛ ПРОБУЄ... ПЕНСІЮ
А там ми займалися сексом на монтажній машині.
Чорт, я не уявляла, наскільки прозорі ті склоблоки.
Гадаєш, нас хтось бачив?
Ні, всі були на кокаїні й адреналіні. Це ж 80-ті.
Пам'ятаєш, як ми затрималися допізна, займалися сексом на столі,
а прибиральник нас упіймав?
- Офісний секс у нас вийшов з-під контролю. - Так. Трохи.
А пам'ятаєш, саме там ти нахабно й дуже сміливо поцілував мене,
коли я була заручена з іншим чоловіком.
Ти про що?
Ти поцілував мене, коли я була заручена з Тео.
Я пам'ятаю, як ти приголомшливо і нахабно поцілувала мене, коли була заручена з Тео.
Що? Дурниці. По-перше, я б так не зробила.
По-друге, я дуже чітко це пам'ятаю.
Так. Я теж.
Це було після ефіру наживо, де Таллі вилаялася.
Так, я пам'ятаю.
- Ми з Тео призначили дату весілля. - Це розбило мені серце.
Ти був засмучений, бо загубив годинник.
- Так, пам'ятаю. - Я хотіла тебе втішити.
Губами.
- Це ти мене поцілував. - Я відповів на поцілунок.
Я б не поцілував тебе першим. Ти була заручена. Є правила.
Це смішно. Ти перший поцілував мене.
- Ти... - Матт, можна тебе?
Гаразд. Хто з нас був би
готовий спустити заручини в унітаз
за поцілунок у смердючій місцевій редакції?
Ти про вечір, коли ви поцілувалися, а Таллі вилаялася в ефірі?
- Так. - Звідки ти знаєш?
Я пам'ятаю той вечір.
- Ти призначила дату весілля з Найджелом. - Тео.
І я засмутився, бо був до тебе небайдужий.
Я засмутився,
побачивши, як ти зраджуєш з ним, а не зі мною.
Хай там як, студія була майже порожня, я тестував камеру після ефіру
й випадково записав вас на відео.
- Чорт. - Ого.
Я за вами не стежив.
Ні. Чудово. Розкажи, хто кого цілував.
Гадки не маю, але запис, мабуть, і досі в архіві.
Дякую.
Я знайду ту касету й доведу, що негідник - це ви, пане.
Ви не змінилися. Радий це бачити.
Я негідник, але це ти мене поцілувала, лисице.
Хто міг подумати, що скалка в моїй дупі, що сиділа за цим столом,
зрештою стане великою Таллі Гарт?
Я. Я могла подумати.
Я завжди знала, куди прямую.
Визнай. Ти теж це знав. Знав, що станеш відомим.
У мене було багато мрій.
Дещо збулося.
Дещо - ні.
Ой. Бідолашний багатий хлопчик
у своєму пентхаусі
з роботою мрії та дівчиною-красунею.
Що за вираз обличчя?
Нічого.
Ми з Селесте посварилися. Тому вона сьогодні не прийшла.
- Я думала, вона зайнята. - Ні, просто зла на мене.
Чому?
Бо їй 34, усі її друзі одружуються і народжують дітей.
І вона каже, що будь-яка жінка, яка не вийшла заміж до 35 років,
має більше шансів загинути у теракті.
Ні. Цій історії 20 років, і вона неправдива. Повір мені.
Байдуже. Селесте хоче вийти заміж. Якнайшвидше.
Це вже серйозно.
Вона готова, але я не знаю, чи ми готові.
Я не знаю, чи взагалі буду готовий.
Мабуть, ні. Це як ми з Максом.
Хто такий Макс?
- Мій колишній чоловік. - Що? Ти була заміжня?
У мене було життя між 1985 роком і твоїм тріумфальним поверненням у Сіетл.
Знаю, але я ніколи не думав, що ти вийдеш заміж.
Я теж.
Але вирішила ризикнути.
Я відпустила свій страх і освідчилася йому.
Класична Таллула Роуз, завжди хочеш керувати.
Можеш послухати?
Я заглушила голоси, які казали мені, що я не готова,
і стрибнула в цю прірву.
Так. Ти сказала, що він твій колишній чоловік.
Ну, технічно навіть не колишній, бо ми анулювали шлюб.
Вибач. Я маю дослухатися до твоєї поради?
Добре, забудь про Макса.
Суть історії в тому, що в нас мало часу
на роздуми.
Ідеальних митей не буває,
але все одно треба щось вирішувати.
Це як Кейт. Рак став для неї будильником.
Не факт, що завтрашній день настане. Можна втратити все за мить.
Тож якщо Селесте тобі не байдужа, не марнуй час. Зроби це.
Мем, навряд чи це означає, що ви ніколи не вийдете заміж.
Я передам це менеджеру каналу.
Мені? Мені 26.
Взагалі-то, я заручена.
Вона надіється, що мене вб'є терорист.
Так. Усі хочуть застрелити посланця.
Що таке? Про кого там пишуть?
Джейн Поулі,
яка досі не знає, що ви з нею запеклі суперниці?
Ні про кого.
- Що? - Мені шкода.
Чого тобі шкода?
Я знаю, ти за ним сумуєш.
Не сумую.
- Неприємно, коли тобі нагадують. - Аж ніяк.
Я розумію. Ви з Денні розійшлися. Він переїжджає до Нью-Йорка, стає відомим,
а потім ти читаєш про нього в журналі
в той самий день, коли робиш той гнітючий репортаж.
Щодо шлюбу?
Ні, я ж не Керол.
Я молода, успішна. І зовсім не хочу заміж.
І я зовсім не думаю про Дена-спортсмена.
У мене справи. Побачимося вдома.
Привіт.
Пригостиш мене випивкою?
У тебе вже є.
А зараз?
- Ти приїхала на фармацевтичну конференцію? - Так.
Твоя компанія за все це платить?
Так.
Кажеш, ти з Піттсбурга.
Кажуть, там гар...
Вибач.
- Вибач. - За що?
Я не можу.
Я досі кохаю свою колишню.
Це не страшно.
Нам і не треба закохуватися.
Я думав, мені стане краще, але ні.
Я просто...
почуваюся, ніби зраджую її.
Це дурня.
І я це знаю, але...
Але дякую.
Це прекрасно, Джиммі.
Джонні.
Але й дратує.
Бо я просто хочу сексу.
Так. Зрозуміло.
Доведеться піти в бар
і почати все спочатку.
Так, це неприємно. Слухай, мені дуже шкода.
- Я почуваюся жахливо. - Байдуже.
Кляті британці.
О, вже майже північ. Ти весь цей час ходила за покупками?
Ні, я працювала.
Але спершу пішла за покупками. Я маю для тебе подарунок.
Ось.
Подарунок на заручини.
Типу того. Це для вас з Тео,
але насправді для нас, коли ви будете одружені, а я приходитиму на кіно.
Мені подобається.
Ще я купила цю блузку,
ці сережки.
- Яка краса. - І чотири пари взуття.
Як багато.
- Чула про терапію шопінгом? - Отже, ти в депресії.
Ні, я серджуся на Керол через той дурний репортаж.
І ще, мабуть, трохи сумую за Денні.
Знаєш, що я зробила?
Витратила купу грошей на туфлі?
Вони неймовірні, до речі.
Так. Але потім повернулася в редакцію й почала перевірку.
І Керол має рацію. Це дослідження - маячня.
Керол має рацію, а Гарвард помиляється?
Гадаю, преса, в тому числі й ми, кинулися
на скандальний заголовок.
- Молодець, Таллі Гарт. - Дякую.
Тепер треба вмовити Стена зробити спростування.
Це справді вражає.
Ти витримала критику і спрямувала енергію на роботу.
Ти найкраща репортерка, яку я знаю. Ти краща за Джейн Поулі.
Гарна спроба.
Туфлі я тобі не віддам.
Прошу, сер.
$1,20 за бургер, картоплю фрі та колу?
Інфляція вийшла з-під контролю.
А можеш підмінити мене ненадовго?
У мене справи в комірчині.
Добре.
Кейт Маларкі, я від тебе божеволію.
Ти найкрутіша, найсексуальніша дівчина.
Я тобі вірю.
- Ти про що? - Гадаю, ти справді так думаєш.
Так, звісно.
А чому ти, прийшовши сюди, поводився так, наче я не існую?
Я поводився, наче ти існуєш.
Ти дав мені мокру серветку.
Я допоміг прибирати.
Я знаю, що подобаюся тобі, Куп.
Але...
Чому ти не хочеш сказати іншим, що я тобі подобаюся?
Просто я...
На мене сильно тиснуть щосекунди, щодня.
Я капітан футбольної команди. Я клятий Ромео у шкільній п'єсі.
Усі постійно до мене чіпляються.
«Куп, подавай м'яч. Учи слова».
«Твої оцінки падають, бо ти подаєш м'яч і вчиш слова».
Мій тато, мої друзі, мій тренер
відверто мене засуджують.
Але ж... Я хочу бути з тобою.
А коли ми наодинці
і нічиї дурні думки не мають значення...
я можу бути собою.
І я щасливий.
Тільки тоді.
От би ти зрозуміла,
як я хочу крикнути твоє ім'я з даху «Планети бургерів США».
Я не приховую тебе, Кейт.
Я захищаю нас.
Від них і всього їхнього лайна.
Ти заслуговуєш на захист.
Я шукаю смалець.
- Я просто шукав туалет. - Далі по коридору.
- Так. Вибачте за втручання. - Ні, все добре.
Це не те, що думаєш.
У тебе немає таємного роману з найкрутішим хлопцем у школі?
Гадаю, ти хочеш помститися мені, розпатякавши про це всім
і зіпсувавши найкраще, що зі мною сталося.
Як хочеш. Мені байдуже.
Що?
Я не...
Кейт, годі тобі.
Я вмію зберігати таємниці.
А потім він поцілував мене...
І я наче впала горілиць
у теплий басейн щастя.
- Ого. По-французьки? - Так.
- Він торкався твоїх цицьок? - Так. Було добре.
Ти торкалася його...
Ні. Поки що ні.
Але я, типу,
відчула його на своєму стегні, і це було супер.
Це так романтично.
Коли ми разом, я ніби переношуся в якесь місце
поза часом.
Час ніби зупиняється.
Він піде з тобою на випускний?
Це аж через півтора місяці. До цього ще далеко.
Ми, мабуть, підемо разом, групою.
Чи не знаю. Чесно кажучи, я ще про це не думала.
Я досі не можу повірити, що він звернув на мене увагу.
Чому? Ти одна з найкрутіших дівчат у школі.
Дякую.
Ми давно не тусувалися разом. Досі любиш грати в «Ризик»?
А Мадагаскар неможливо захистити з півночі?
Може, пограємо наступного тижня.
Якщо ти тепер з Купом, можливо, я теж знайду собі пару на випускний.
А чому ні? У тебе ще купа часу.
Час летить так швидко.
Тридцять років в одному місці. Минули, я й незчулася.
Це справжнє божевілля.
Здається, на тому тижні мені був 21 рік.
Учора мені було 30. А сьогодні вранці я прокинулася...
Стільки ж було мені, коли ти прийшла до нас.
Чорт. Це правда?
- Мабуть, ти вважала мене старою. - Ні.
Типу того.
Гадаю, тепер я стара.
Не така стара, як я.
Але ти ще в формі. Чому звільняєшся?
Настав час.
Я вже спробувала все інше.
То що далі?
Подорожувати, дивитися світ.
Може, доберуся до Антарктиди
й побачу імператорських пінгвінів з твоєї документалки.
- Ти її дивилася. - Бо закінчилося снодійне.
Приємно знати, що близька кліматична катастрофа тебе присипляє.
Знищення нашої планети не дає мені спати.
Але дивитися, як ти приховуєш свої таланти, нудно.
Чого це я приховую таланти? Це був мій найбільш значущий проєкт.
І всі п'ять людей, які його бачили, вдячні тобі.
Але, Таллі, ти маєш звертатися до значно ширшої аудиторії.
Як у тому старому шоу.
Тож я маю не розповідати найважливішу історію нашого часу,
а давати поради щодо побачень?
«Година з подругою» показувала жінкам, що їхні турботи важливі,
їхній внутрішній світ важливий,
вони самі важливі.
Але ти завжди вважала себе вищою за це.
Ти про що? Я багато років вела це шоу.
Але в глибині душі ставилася до нього зверхньо.
Як і до мене, працюючи тут.
- Я ніколи не ставилася... - Брехня.
Ти насміхалася з мене.
Але мені байдуже.
Я відчинила двері, які ти вибила.
Я пишаюся цим, пишаюся тобою і всім, чого ти досягла,
не лише у серйозній журналістиці.
Знаєш, колись, сподіваюся,
ти теж це відчуєш.
От що ти робиш на вечірці? Ти дивачка, Маларкі.
- Джонні це набридло, а я шукатиму далі. - Що шукатимеш?
Пам'ятаєш, коли ти вилаялася в ефірі? То був лютий 86-го року?
Березень. Боже, не нагадуй.
Мене ледь не звільнили. Боже!
І Керол, і ти - всі мене критикують.
- Про що ти? - Керол думає, що я марную свій талант.
Ніби мені потрібне ще одне дурне ток-шоу.
Та ну, Керол. Ти мене не знаєш.
- Боже, ти з нею згодна. - Годі тобі.
Звісно, мені його бракує.
І я б хотіла висвітлювати важливіші сюжети
для загальнонаціональної аудиторії.
До того ж мені іноді подобаються розважальні репортажі.
Хто ж не любить зміну іміджу?
Це весело, це підбадьорює і... Чорт.
Керол права.
Треба знову вести власне ток-шоу.
Талл, це ж чудово. Я дуже рада за тебе.
Знайдемо касету, я доведу, що Джонні поцілував мене перший, тицьну його носом.
Звісно, що я вже шукав.
Так, це ваш обов'язок.
Це сріблястий годинник.
Сріблястий із золотом, з римськими цифрами.
Можете подивитися під ліжком чи...
Так, звісно, що покоївка б повернула. Я просто питаю.
Що ж, добре. Ви маєте мій номер.
Дякую.
Чорт!
- Усе гаразд? - Так, просто я загубив годинник.
То купи новий. Наприклад, Swatch.
Так, мабуть.
Чорт.
Добре, дякую.
Я щойно отримала доказ. Те дослідження - фальшивка.
А наш репортаж ввів в оману ще більше людей.
Тож Керол мала рацію.
Звісно, так.
Якщо хочеш наголосити на цьому, то Керол мала рацію.
Гадаєш, Стен дозволить зробити спростування?
Чула приказку: «Краще просити пробачення, ніж дозволу»?
Берегова охорона знайшла пором,
і, на щастя, постраждалих немає.
Розслідування причин триває.
А зараз я хочу дати спростування
і вибачитися перед усією жіночою аудиторією,
у тому числі своїми колегами.
У п'ятницю я зробила репортаж
без перевірки контексту та уточнення важливих питань.
Коли одна з моїх колег вказала мені на це,
я провела ґрунтовну перевірку.
Під час цієї перевірки я з'ясувала, що широко відоме твердження
про те, що жінки старші 35 років
мають більше шансів загинути від рук терористів, ніж вийти заміж,
є хибним і недостовірним.
А також сексистським, жінконенависницьким
і безвідповідальним.
Ви знаєте мене
і вірите, що я у репортажах кажу правду.
Цього разу було не так.
Фрази «більше шансів загинути від рук терористів»
навіть немає в оригінальному дослідженні.
Преса вчепилася в неї.
І ось наслідки.
Я хочу нагадати всім глядачкам будь-якого віку:
не дозволяйте скандальним заголовкам і ведучій-невігласці
вказувати, яке вас чекає майбутнє.
Майбутнє сучасної жінки в її руках.
Одне дурне дослідження, вирване з контексту,
не каже, хто ви такі чи чого ви, трясця, хочете.
Це Таллі Гарт, новини на KPOC.
Мушу сказати, я була крута.
Треба вставити це у перший випуск мого нового ток-шоу.
До речі, Джонні, не хочеш знову стати продюсером?
Може, призупинимо обговорення контракту
і згадаємо, що я мала рацію, а Джонні винен мені 20 баксів?
- Зараз буде. - Не мрій.
Тест камери «Техта Флекс 2000», 9 березня 1986 року.
Ми щойно отримали нову камеру, я затримався, щоб зробити тест.
Я думав, що сам у редакції. Але...
- О боже, це ж ми! - О боже.
- Який у мене гарний светр. - Яка в мене жахлива зачіска.
- Так. - Так.
Зараз ти мене поцілуєш.
Так, краще візьми це,
щоб витерти слину.
- Що? Чуваче, якого біса? - Ні.
Спокійно. Камера повернеться. Я точно бачив, як ви це робите.
Чорт.
- Що, ти це не записав? - Серйозно? Та ну!
- Вибач, люба. - О ні!
Ми не дізнаємося правду.
Ми знаємо правду. Я знаю, що ти мене поцілував.
Я була така розгублена,
схвильована й налякана.
Як жахливо бути такою молодою.
Наче стоїш на краю прірви свого існування.
Один хибний крок - не та робота, весілля не з тим чоловіком -
і ти живеш не своїм життям.
Добре, що ми все зробили правильно.
Я б не хотіла знову бути 26-річною.
- Я теж. - Ні.
Але хочеться мати ту шкіру.
І волосся. І цицьки.
І суглоби.
Так. У мене страшенно болять коліна.
Так, а в мене поперек.
Я потягнула спину, намагаючись відкрити банку з огірками.
О, який жах.
- Хто хоче випити? - Так.
- Добре. - Я теж.
Як розмова зі Стеном?
Він розлючений.
Завтра велика нарада.
Ми з Таллі їдемо до Такоми, щоб він накричав на нас особисто.
Але ж він тебе не звільнить, так?
Усе гаразд?
Ні.
Не хвилюйся через Стена.
Гадаю, рейтингу це на користь.
Я загубив годинник.
Який ти подарувала мені на день народження.
І я почуваюся жахливо. Я справді облажався.
Та ну, Джонні.
Не переймайся ти так.
Їх продавав якийсь тип просто з валізи. То підробка.
Бренду «Гроулекс» не буває.
Це не...
То була остання річ, яка залишилася
від наших стосунків.
А тепер вона зникла назавжди,
бо я її загубив.
А ти виходиш заміж 10 травня, і я...
О чорт.
Боже мій. Вибач.
- Ні, це ти вибач. - Вибач. Дарма я це зробила.
Усе гаразд.
Мабуть, я відчула, що нам потрібен прощальний поцілунок. Знаєш?
Так. Саме так.
І...
Бувай.
Так. Бувай.
То дозволь мені, свята, устами, молитися, як і руками!
Святі незворушно слухають.
Святі не рухаються, але виконують прохання.
Не рухайся, дай відповідь.
Мій гріх очищено.
Добре. Саме так і роби. Побачимося завтра.
- Семе, скажи, будь ласка... - Я вже знаю, про що ти питатимеш,
але відповідь «ні».
Ні зараз, ні будь-коли.
- Повір, ти цього не хочеш. - Я хочу.
Це нормально, коли учні поважають учителів,
іноді це почуття можна сплутати з чимось іншим.
Ви думаєте, що нас осудять, але можна тримати це в таємниці.
Життя коротке.
Справжні почуття трапляються рідко, а між нами вони є.
Ні. Я не твій Ромео, Таллі.
Я дорослий, ти дитина.
Ні, я жінка, Семе.
Я знаю, що ти так почуваєшся,
але я дивлюся на тебе інакше.
Так.
Так, це була дурість. Вибачте.
- Вибач. - Ні, я просто... Мені треба йти.
Привіт.
Усе гаразд, Талл?
Я репетирувала з містером Вейверлі.
Як усе пройшло?
Він мене не хоче.
Вважає мене дитиною. Він фактично посміявся з мене.
Просто ще не час.
Мене хтось захоче?
НАСКІЛЬКИ Я БАЧУ, ТАК
Не віриться, що Керол справді йде на пенсію.
Тобто ми старі?
Ні.
Просто ми
не молоді.
Кажуть, додому повернутися неможливо, але це було дуже схоже.
Додому?
Спортсмене, ти працював у KPOC хвилин п'ять.
Але ж які вони були!
Треба подзвонити Джастіні.
Сказати, що я готова повернутися на телебачення.
- Ти потрібна своїм фанатам. - Так.
Я...
Дякую.
Добраніч, Таллуло.
Добраніч, Спортсмене.
Доброго ранку.
Бачу, ти в доброму гуморі.
Учора було весело.
Після того повернення в минуле я рада, що живу тут і зараз,
саме там, де мені судилося бути.
Я теж.
Було приємно побачити всіх.
Так, і, хоча ми не знайшли запис,
ми обоє знаємо, що ти мене поцілував.
Звідки ми можемо це знати?
Подумай сам. Я була заручена.
- Ти знаєш, я порядна жінка. - Ти хочеш, щоб люди так думали.
Тобто, так. Я все ще кохала тебе.
Але я б так не зробила з Тео. Я б не перейшла цю межу.
Я знаю. Я впевнена.
Твоя правда.
Я не стримався тоді.
Я не стримаюся зараз.
І хочу уточнити:
це я поцілував тебе першим.
Алло.
Привіт, Талл.
- Прийдеш на бранч? - Так. Якщо змушу себе одягнутися.
- Я цілу ніч не спала. - А що сталося?
Думаю...
Думаю, я закохана у Дена-спортсмена.
Думаєш?
Не розумію, чому ти досі не розповіла йому про свої почуття.
У нього є дівчина.
То що? Вони не одружені.
Але це все одно неправильно, так?
Можливо. Та якби Джонні не поцілував мене, я б вийшла за Тео,
і це було б неправильно.
Я просто не знаю, чи зараз слушна мить.
Повір мені на слово: треба жити тут і тепер.
Існує лише ця мить.
Саме це я вчора сказала Денні,
щоб переконати його освідчитися Селесте.
Що, його треба було переконувати? Талл, чого ти чекаєш?
Денні... Знаю, те, що я зараз скажу,
прозвучить божевільно...
Денні... Знаю, те, що я зараз скажу,
прозвучить божевільно...
Визнаймо це:
між нами завжди були почуття.
Між нами завжди були почуття.
Так не можна. Тиск занадто сильний.
- Привіт. - Привіт, Талл.
Боже, Таллі. Знаєш що?
Денні зробив пропозицію.
Ми пішли й купили обручку. Вона розкішна, правда ж?
Ого.
Так, це неймовірно.
Денні сказав, твої слова мотивували його. Дякую.
Ти сказала мені не гаяти час. Ти мала рацію.
Заходь на шампанське.
Я не можу. Не маю часу.
Я спізнююся на бранч з Кейт, поговоримо потім.
І поздоровляю вас обох. Я дуже за вас рада.
Дякую.
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк