A NETFLIX SOROZATA
Mikor késő szerelemre találni?
Két elit egyetem közös tanulmánya arra a következtetésre jutott,
hogy a 35 év feletti egyedülálló nőknek
több esélyük van terrortámadásban meghalni, mint megházasodni.
Sok fiatal karrierista nő tarthatja úgy, hogy ráér még családot alapítani,
ám az esküvő halasztgatásával örökre koszorúslányok maradhatnak.
- Remek volt a mai adás. Érdekes volt. - Kösz, Carol.
Nekem a görkoris műsorod tetszett.
Nem is volt semmi!
- Hogy van a fejed? - Jól. Védett a bukósisak.
- Klassz. - Aha.
Amúgy azon tűnődtem,
hogy ellenőrizted-e, mennyire tényszerű a 35 feletti nőkről szóló hír.
- Mire célzol? - Semmire.
Csak érdekel, hogyan jársz utána a dolgoknak.
A nagy hírlapok mind írtak a tanulmányról.
- A Harvardtól ered. - Szóval nem jártál utána.
Na jó.
Oké, lesújtó eredményre jutottak. Szerintem a szexista társadalom az oka.
De nem az a dolgom, hogy jókedvre derítsem az embereket.
Nem, de ha több ezer nőt készülsz letaglózni egy hírrel a városban,
azért megbizonyosodhatnál az igazságtartalmáról.
Az a genyó Carol ki akart oktatni a munkámról.
Én nem oktatom ki, hogyan csináljon magából hülyét.
Még hogy ő tanít meg tudósítani!
- Alaposan felbosszantott. - Á, nem izgat.
Nem az én hibám, hogy a seggfej pasik ageisták.
- Ne engem hibáztassanak! - A terrorhírért?
Azzal vádolt, hogy nem ellenőriztem.
- Miért, ellenőrizted? - Mégis mit?
Hogy hazudik-e a Harvard?
Amúgy mindenki lehozta a hírt. A Newsweek a címlapon.
Megértem Carolt. Én is rühelltem a hírt.
- Marhára megijesztett. - Miért? Hisz Theo elvesz.
Kilenc évvel a határidő előtt. Már ha kitűzöd a dátumot.
Igyekszem, csak nehéz.
Nyáron göndör leszek a párától.
Ősszel borzasztó hideg van, tavasszal meg folyton esik az eső, így...
Figyelj, ha nem állsz készen arra, hogy férjhez menj...
Készen állok rá. Már jó ideje.
Azért szakítottam Johnnyval, mert készen állok rá.
- Ha te mondod, Mularkey! - Mondom is.
És pontosan ezt fogom mondani...
május 10-én.
Tökéletes. Az esős évszaknak vége. Meleg, de nem túl párás az idő.
Theóval tavasszal házasodunk össze.
Pár hónap,
és már nem lakunk együtt többé?
Hajrá, esküvő! Engem nem fognak megölni a terroristák.
- Nem értetted a hírt. - Az idő nem vár nőre.
Szia, Theo, én vagyok az!
Hívd fel Pipéket, hogy készüljenek,
mert mi ketten májusban összeházasodunk!
Én is szeretlek.
Rendben.
Ez az! Összeházasodunk.
Mikor ér már véget a műszak?
Milyen gyökerek!
Bezzeg Sam!
Ő érett, kulturált, tapasztalt és sármos.
Ki az a Sam?
Sam Waverly.
Úgy érted, Mr. Waverly, a tanárunk?
- Ő biztatott, hogy hívd Samnek? - Nem. De majd fog. Frankón.
Van köztünk valami.
- Tök öreg. - Na és?
Az idő csak illúzió. Semmit sem jelent.
Oké, Felhő.
De attól még kicsaphatnak a suliból, ha tanárral kavarsz.
Csak ha lebukunk.
Tétlenül nézitek a randalírozásukat?
- Figyelem! - Ugyan dehogy!
Ó, Coop-eó,
mi ez a kulameló?
Fogd be, tahó! Tudod, hogy csak a pluszpontokért szereplek.
Coop imád harisnyában flangálni.
Fogd be!
Én is szívesen flangálnék abban, hogy nyalakodhassak Tullyval.
- Nyald ki a seggem! - Oké, ha velem jössz a bálba.
Álmodj csak!
A Barbara Lee Ellis gimi focicsapata a nyerő!
Touchdown!
Emlékszel, mit mondott az edző, haver?
Az emberek felnéznek ránk.
Mutass példát!
Hová dobjam ki?
- Hagyd, majd én. - Oké.
Öltözz már! Késésben vagyunk.
A séróm egy döglött mókusra hajaz.
És egy göncöm sincs.
Húzd fel a rózsaszín parókát, amit Tullytól kaptál, és kész!
Carol nyugdíjbulijában senki sem fog bírálni.
Amikor utoljára láttak, fiatal, öntudatos nő voltam,
és mind a két mellem megvolt.
Most eggyel kevesebb van,
de ezzel betettél a ráknak.
Hősiesen bírtad a sugárkezelést. Harcos vagy.
Egy fáradt, csapzott, elgyötört harcos, akinek nincs mit felvennie.
- Bújj ide! - Hadd maradjak itthon!
Remélem, elkészültél, Tallulah.
- Hűha! - Hol van Celeste?
- Hát... Dolga akadt. - Juj!
Nem akarta hallgatni, hogy nosztalgiázunk?
Én csábítgattam, hogy felvizezett italok lesznek,
meg rakott bab, de hiába.
Megdöbbentő.
Amúgy láttam a dokut.
Az ám! Égő Antarktisz. Frappáns.
Köszi.
Nagyon ütős.
- A nézettség? - Elképesztően magas.
Komolyan?
A nemzeti köztévé átlagához képest.
Akkor durván hány nézője volt? Száz ember és négyszáz macska?
Nagyon vicces!
Nahát!
Te jó ég!
Azta! Mintha átléptünk volna egy időkapun.
Istenem, alig változott a KPOC!
Hú, még a szagok sem változtak!
Johnny, Kate! Csak nem?
Gratulálunk, Carol!
Ó! Hát ölelkezünk.
Cseppet sem változtál, Johnny. Te jóképű zsivány!
Ó, Kate! Úgy nézel ki...
Mint aki rákos.
Igen.
Jaj, drágám, nagyon sajnálom! Nem...
Semmi baj. Túl vagyok a sugárkezelésen, és pompásan érzem magam.
És nagyon jó a prognózis.
- Ó! - Igen.
Hát, bátor csajszi vagy!
Igen. Nagyon bátor vagyok.
Na de hadd gratuláljak a nyugdíjba vonulásodhoz!
Mit fogsz csinálni a tengernyi szabadidődben?
Amihez csak kedvem lesz. A nyugdíjjal legfeljebb egy csavargó érné be,
de egy műsoromban kipróbáltam, milyen Microsoftba fektetni,
így a pénz miatt nem kell aggódnom... már soha!
Másokhoz is odamennék. Gyertek, igyatok egy italt!
- Oké. - Rendben.
No lám!
- Örülök, hogy látlak. - Helló!
Hogy vagy, Johnny? Szia, Kate!
Csinos vagy ebben a ruhában.
Köszi! Bár Tul kérte, hogy mondd.
- Nem igaz. - Nem mertem nemet mondani.
- Bölcs vagy. - Na!
Meghaltam, és a mennybe mentem, hisz egy mennyei teremtést látok.
- Mutt, de örülök neked! - Én is neked.
Johnny, azért néha igazán visszahívhatnál.
Bocs, haver! Sok a dolgom.
Tully és Dan, a sportriporter. Együtt jöttetek?
- Igen. - Aha.
Klassz. Tudtam, hogy összeilletek.
- Nem úgy vagyunk együtt. - Nem.
Értem én. Nem kértek a bulvárlapokból. Ez jó.
- Hát... - Aha.
Nem iszunk egyet? Gyere!
- Na és mi újság veled? - Hú, sok minden! Hol is kezdjem?
Még mindig operatőr vagyok. Ugyanitt, már 25 éve.
És...
Nagyjából ennyi.
- Jól nézel ki. - Igen.
Kösz. Hát, nem panaszkodom. Nagy mázlista vagyok.
És most lássuk a jövőt!
Coop lesz a férjem?
„Nem jók a kilátások.”
„Kérdezd meg újra!”
Ne fecséreld az időd Coopra!
Hogy akarsz hozzámenni, ha mások előtt tojik rád?
Nem is tojik rám.
Nem hát. Felvállal mint a takarítónőjét.
- De nem mint a barátnőjét. - Nem is vagyok az.
- Mert kevés hozzád. - Kettesben más.
De mások előtt tuskó.
Még nem akar beszélni rólunk másoknak. Na és?
Szeretjük egymást, dúl a romantika, és tök kafa az egész.
Már volt egy kis tapi is.
Legközelebb többet is engedek.
Te bezzeg sehol se tartasz a drága kis Sameddel.
Ráhajtsak Mr. Waverlyre?
- „Valószínű.” Látod? A jósgömb biztat. - Fuj! Ezt nem gondolod komolyan!
Már miért nem?
- Mert helytelen. - Miért lenne az?
Bejön nekem.
Inspirál.
És aranyos,
dögös, és látom rajta, hogy én is tetszem neki.
Nem érdekel, hogy a tanárom.
Suzy Owens lefeküdt Mr. Melrose-zal, és nem lett baj.
Kivéve, hogy egész márciusban azt hitte, hogy terhes.
Ne már! Nyilván csak feltűnősködni akart.
Mit akarsz csinálni, de komolyan? Mr. Waverlyvel mész a bálba?
Miért, te Cooppal mész?
Ez szenyó volt.
Hát, te is szenyó vagy.
- Csak óvni akarlak. - Én is téged!
Ejtsük ezt a témát!
Felőlem!
Kiválóan játszottál ma.
Nagyon itt voltál, beleélted magad. Megható volt. Ez az!
Köszönöm, tanár úr.
Coop, te pedig ne fogd vissza úgy magad!
Ne menő srácnak ábrázold Rómeót!
Menthetetlenül romantikus, és nem ura a helyzetnek.
Menőnek születtem, ennyi.
Azért csak igyekezz! És dolgozz azon az erkélyjeleneten!
- Nem írhatnám a kezemre? - Nem.
Mert ha felmész a színpadra, és lámpalázad lesz,
szétkenődik a verejtékedtől.
És mire észbe kapsz...
Az ott telet, és Júlia a pap?
- Ezt nem szeretnénk. - Én nem izzadok.
Vili? Se foci közben, se egy hülye darabban.
Ember vagy, Coop.
Időpazarlás bizonygatni, hogy nem izzadsz. Nem muszáj menőnek lenned.
Írj rossz verseket!
Énekelj hamisan, ahogy a torkodon kifér,
főleg, ha szégyelled bevallani, hogy tetszik a dal!
És adj bele mindent a színpadon!
Ne félj attól, hogy hülyének néznek! Izzadni emberi dolog.
Fiatalnak lenni... isteni.
És olyan ajándék, amit hamar vissza kell adnotok.
Hát hozzátok ki belőle a legtöbbet! Rajta!
Na jó, már eleget fecsegtem.
Vége az órának.
Bocs, de ma nem lóghatok veled. Melóznom kell.
De szerdánként szerencsére alig van vendég,
úgyhogy a hátsó teremben leszek.
Egyedül.
És lopom a napot.
Oké, király.
- Oké, szia! - Csá!
Üdv!
Nagyon tetszett, amit az izzadásról mondott,
meg önmagunk felvállalásáról, a művészetről és az időről,
hogy hozzuk ki belőle a legtöbbet.
Köszönöm.
Nincs mit.
Átvenné majd velem a szövegemet?
Küszködöm az első felvonással, pedig át akarom élni a szerepet,
hogy jól alakítsam.
Fejlődni szeretnél, ez tetszik.
Benne vagyok.
Nagyszerű. Köszönöm, Sam!
Milyen fiatalok és hülyék voltunk akkor!
Mintha be lennék lőve. Nagyon furi újra itt lenni.
Ha már a drogoknál tartunk, ott téptünk be ecstasyvel.
Jó kis nap volt az.
És ott szexeltünk a szerkesztőgép tetején.
A francba, észre se vettem, milyen áttetszőek azok az üvegtéglák!
Vajon megláttak minket?
Á, kokainon meg adrenalinon éltek. A ‘80-as évekről beszélünk.
Emlékszel, mikor az asztalomon szexeltünk, és a gondnok rajtakapott?
Gátlástalanul szexeltünk az irodában.
Igen, eléggé.
Na és emlékszel? Ott csókoltál meg vakmerően,
bár egy másik férfi jegyese voltam.
Miről beszélsz?
Hát nem emlékszel arra a csókra?
Dehogynem. Pimaszul megcsókoltál, bár Theo jegyese voltál.
Tessék? Hát ez őrület. Én sose tennék ilyet.
- És világosan emlékszem a történtekre. - Én is.
Tully élőben káromkodott a tv-ben.
Igen, emlékszem.
Kitűztük az esküvő dátumát.
Igen. Kiborított.
Nagyon ideges voltál, mert eltűnt az órád.
- Igen. - Csak vigasztalni próbáltalak.
A száddal.
- Nem, te csókoltál meg. - Viszonoztam a csókot.
Biztos nem kezdeményeztem. Hisz eljegyeztek.
Ez nevetséges. Te kezdted.
- De... - Mutt! Egy szóra!
Szerinted kettőnk közül melyikünk tenne az eljegyzési gyűrűre,
hogy csókot lopjon egy büdös szerkesztőségben?
Úgy érted, mikor ott kavartatok, miután Tully élőben káromkodott?
- Igen. - Honnan tudtad?
Jól emlékszem.
- Megvolt a dátum Nigellel. - Theóval.
Le voltam törve, mert még akkor is beléd voltam zúgva.
És lesújtott,
hogy vele csalod meg, és nem velem.
Alig volt itt valaki,
én kamerapróbát végeztem az adás után,
és véletlenül videóra vettem az egészet.
- Basszus! - Hű!
Nem direkt kukkoltam.
Semmi baj. Sőt, szuper. Ki csókolt meg kit?
Passz, de a felvétel még meglehet az archívumban.
Köszi.
Megkeresem, és bebizonyítom, hogy te voltál a rossz fiú.
Ti aztán sosem változtok! Ez jó.
Rossz fiú vagyok, de te csókoltál meg engem, te kis huncut!
Ki hitte volna, hogy a bosszantó kollégából, aki itt ült,
a nagy Tully Hart lesz?
Én. Én hittem benne.
Végig pontosan tudtam, hogy merre tartok.
Valld be, hogy te is tudtad, hogy híres leszel!
Rengeteg álmom volt. Némelyik valóra vált.
Némelyik nem.
Jaj, szegény gazdag srác,
aki penthouse-ban lakik,
és álommelója van, meg pazar barátnője!
Most mi bajod?
Semmi.
Összekaptunk Celeste-tel. Ezért nem jött el.
- Hát nem akadt dolga? - De, az, hogy duzzog.
Miért?
Mert 34 éves, és az összes barátnője férjhez megy, és gyereket szül.
Azt mondja, hogy a 35 év feletti egyedülálló nőknek
több esélyük van terrortámadásban meghalni.
Nem. Ez egy 20 éves hír, és téves. Nekem elhiheted.
Ez lényegtelen. Celeste sürgeti az esküvőt.
Ez kemény.
Ő készen áll rá, na de mindketten készen állunk?
Talán sose fogok készen állni rá.
Valószínűleg nem. Ez Maxre emlékeztet.
Ki az a Max?
A volt férjem.
Mi van? Te férjnél voltál?
Volt életem 1985 és aközött, hogy diadalmasan visszatértél Seattle-be.
Tudom, csak sose hittem, hogy valaha is férjhez mész.
Én se hittem.
Mégis belementem.
Legyűrtem a félelmemet, és megkértem a kezét.
Ez rád vall. Magadhoz ragadtad a gyeplőt.
Hallgass végig!
Elnyomtam magamban a házasságot illető kétségeimet,
és fejest ugrottam a mély vízbe.
Akkor ő már csak a volt férjed, nem?
Jogilag még csak az se. Érvényteleníttettük a házasságot.
Bocs, de ez egy tanács, amit követnem kéne?
Na jó, felejtsd el Maxet!
Az a lényeg, hogy nem tökölhetsz a végtelenségig.
Sosincs tökéletes időzítés,
de attól még döntéseket kell hoznunk.
Gondolj csak Kate-re! A rákja észhez térítette.
A holnapra nincs garancia. Mindent elveszthetsz egy pillanat alatt.
Szóval, ha tényleg kell neked Celeste, ne vesztegesd az időt! Vedd el!
Hölgyem, nem hinném, hogy ez azt jelenti, hogy sose megy már férjhez.
Átadom a főnökömnek.
Én? Huszonhat éves vagyok.
Jegyben járok valakivel.
Azt reméli, hogy megöl egy terrorista.
Igen. Mindenki a hírnököt hibáztatja.
Mi a helyzet? Ki szerepel a magazinban?
Jane Pauley,
a nő, aki nem tudja, hogy rivalizáltok egymással?
Senki.
- Most mi van? - Sajnálom.
Ugyan mit?
Hiányzik, tudom.
Nem hiányzik.
- Biztos rossz érzés, hogy kimondtam. - Nem az.
Megértelek. Szakítottatok Dannyvel.
New Yorkba ment, híres lett,
és egy magazinban látod őt viszont,
pont aznap, amikor lehangoló hírt közöltél a tv-ben.
A házasságra gondolsz?
Dehogy, én nem vagyok Carol!
Fiatal és sikeres vagyok. Nem akarok férjhez menni.
És nem érdekel Dan, a sportriporter. De nem ám!
Van pár elintéznivalóm. Csá otthon!
Szió!
Szia!
Meghívsz egy italra?
Van italod.
És most?
- Itt szállsz meg a konferencia miatt? - Igen.
Szóval a cég fizeti ezt az egészet?
Aha.
Azt mondtad, pittsburghi vagy.
Úgy hallom, szép...
Ne haragudj!
- Bocsáss meg! - Miért?
Nem megy ez nekem.
Még mindig szerelmes vagyok az exembe.
Nem gond.
Nem kell egymásba szeretnünk.
Azt hittem, jobb lesz, ha feljövök veled, de tévedtem.
Most úgy érzem, mintha megcsalnám.
Bár ez hülyeség.
Tudom, de...
Azért köszi.
Hát ez szép, Jimmy.
Johnny.
De idegesítő is.
Mert én csak szexelni szeretnék.
Igen, értem.
Most mehetek vissza a bárba,
és kezdhetem elölről.
Igen, ez szívás. Nagyon sajnálom.
Bűntudatom van.
Menjünk már!
Bunkó britek!
Mindjárt éjfél lesz. Eddig shoppingoltál?
Dehogyis! Dolgoztam.
Előbb shoppingoltam, és hoztam neked valamit.
Tessék!
Eljegyzési ajándék!
Fogjuk rá! A kettőtöké,
bár arra vettem, amikor majd férjes nőként átjössz filmet nézni.
Szuper.
Aztán vettem ezt a blúzt meg ezt a fülbevalót.
- Sikkes! - És négy pár cipőt is.
Aham.
- Nem hallottál a shoppingterápiáról? - Tehát levert vagy.
Nem, csak Carol kötekedése húzott fel.
És talán tényleg hiányzik egy kicsit Danny.
Szóval tudod, mit tettem?
Szemérmetlenül sok pénzt költöttél cipőkre? Amúgy ez bámulatos.
Igen. De aztán az irodában elkezdtem utánajárni a hírnek.
És lehet, hogy Carolnak volt igaza. Lehet, hogy baromság az a tanulmány.
Carolnak volt igaza? A Harvard tévedett?
A média azért harapott rá a hírre,
mert szenzációsan hangzott.
- Szép munka, Tully Hart! - Kösz.
Már csak meg kell győznöm Stant, hogy hadd vonjam vissza a hírt.
Ez egyszerűen lenyűgöző.
A kemény kritika kemény munkára ösztönzött.
Príma tudósító vagy. Jobb vagy, mint Jane Pauley.
Ügyes!
- De nem kapod meg. - Jaj!
Tessék, uram.
1,20 dollár? Alig vettem valamit.
Sajnos szárnyal az infláció.
Figyu, nem helyettesítenél egy percre?
Dolgom van hátul.
Jól van.
Megőrülök érted, Kate Mularkey.
Eszméletlenül szexi vagy.
Elhiszem.
Tessék?
Hogy őszintén mondtad.
Naná!
De akkor miért néztél levegőnek, amikor itt voltatok?
Nem néztelek levegőnek.
Egy koszos szalvétát adtál.
Segítettem neked.
Tudom, hogy bírsz, Coop.
De...
Miért titkolod mások előtt, hogy vonzódsz hozzám?
Hát...
Minden nap minden percében nagy nyomás nehezedik rám.
A focicsapat kapitánya vagyok. A színdarabban meg a hülye Rómeó.
Mindenki követelőzik.
„Passzolj! Vágd be a szöveget!
Romlanak a jegyeid, mert focizol, és szöveget tanulsz.”
Az apám, a barátaim, az edzőm
mind ítélkeznek felettem.
De aztán... végre veled lehetek.
Amikor kettesben vagyunk,
nem érdekel, mit gondolnak mások.
Önmagam lehetek.
Boldog vagyok.
Végre.
Ha tudnád,
milyen szívesen kiabálnám a nevedet a tetőről!
Nem titkollak, Kate.
Megóvom kettőnket.
Tőlük meg a többi baromságtól.
Megérdemled, hogy megvédjelek.
Én csak zsírért jöttem.
- Csak a mosdót kerestem. - Arra van.
- Jó. Bocs, hogy így berontottam. - Nem baj.
Ez nem az, aminek látszik.
Nincs titkos viszonyod a legmenőbb sráccal a suliban?
Most biztos bosszút állsz rajtam, és szétkürtölöd a hírt,
hogy tönkretedd életem legszebb eseményét.
Hát, csak rajta! Nem izgat.
Mi van?
Én nem tennék...
Ugyan már, Kate!
Tudok titkot tartani.
Aztán megcsókolt, és úgy éreztem,
mintha egy boldogsággal teli kádba merülnék.
- Hűha! Francia csók volt? - Oui.
- Megsimizett felül? - Aha. Csúcs!
És te megfogtad már a...
Nem. Még nem.
De éreztem a combomon, és hű!
Ez olyan romantikus!
Amikor együtt vagyunk, olyan, mintha kívül kerülnék az időn.
Az időtlenségbe.
Veled megy a bálba?
Addig még van másfél hónap. Az még sok idő.
Valószínűleg együtt megyünk. Egy csapatban.
Vagy nem tudom. Őszintén, ezen még nem gondolkodtam.
Hihetetlen, hogy felfigyelt rám.
Miért? Te vagy az egyik legmenőbb lány az egész suliban.
Köszi.
Rég nem lógtunk együtt. Szeretsz még rizikózni?
Szerinted nem rizikós feltenni nekem egy ilyen kérdést?
Jövő héten társasozhatnánk.
Ha neked lehet olyan fiúd, mint Coop, talán engem is elvisznek a bálba.
Miért ne? Rengeteg idő van még addig.
Csak úgy repül az idő!
Harminc évet töltöttem itt. Egy szempillantás alatt elszállt.
Őrületes.
Mintha a múlt héten lettem volna 21 éves.
Tegnap meg 30. Aztán reggel annyi idősen ébredtem...
Mint ahány én voltam, amikor itt kezdtél.
Basszus! Ez komoly?
- Fogadjunk, hogy akkor öregnek láttál! - Nem.
Na jó, de.
Akkor most én vagyok öreg.
Annyira nem, mint én.
De jól nézel ki. Miért mész nyugdíjba?
Ideje volt.
Már minden mást kipróbáltam.
Na és ezután?
Utazgatok, világot látok.
Talán még az Antarktiszra is eljutok, hogy megnézzem a császárpingvineket.
Megnézted a dokut!
Elfogyott az altatóm.
Hát, jó tudni, hogy a közelgő klímakatasztrófa elálmosít.
A bolygónk pusztulása miatt nem tudok aludni.
De unalmas látvány, hogy elkótyavetyéled a tehetséged.
Elkótyavetyélem? Ez volt életem egyik legfontosabb projektje.
És mind az öt nézője hálás érte neked.
De Tully, te sokkal nagyobb közönséget érdemelsz.
Gondolj a régi show-dra!
Szóval korunk egyik legjelentősebb témája helyett
vissza kéne térnem a randizási tippekhez.
A Csajos percek azt tanította a nőknek, hogy ami érdekli őket, az fontos,
hogy a lelki élet fontos,
hogy ők maguk fontosak.
De te ezt méltóságon alulinak tartottad.
Mi ez a faszság? Évekig vittem a műsort.
De mindig is többnek tartottad magad.
Ahogy nálam is, mikor itt dolgoztál.
- Sosem tartottam magam... - Baromság!
Röhejesnek tartottál.
De nem érdekel.
Én szélesre tártam az ajtót, amit te berúgtál.
Büszke vagyok rá, és rád is, az összes munkádra,
és nem csak a komoly tudósításokra.
Egy napon majd remélhetőleg
te is büszke leszel rájuk.
Te így bulizol? Micsoda csodabogár vagy, Mularkey!
- Johnny feladta a keresést. Én nem. - Mit keresel?
Mikor is káromkodtál a tv-ben? ‘86 februárjában?
Márciusában. Ne is emlegesd!
Majdnem kirúgtak. Jesszusom!
Az előbb Carol, most meg te. Gyűlik a hibalistám.
- Miről beszélsz? - Carol szerint elpazarlom a tehetségemet.
Nincs kedvem egy újabb hülye talk show-hoz.
Hagyjál, Carol! Nem ismersz.
- Hűha, igazat adsz neki! - Ne már!
Na jó, hiányzik a dolog.
És igen, szívesen tudósítanék több fontosabb hírről,
miközben továbbra is egy nagy, nemzeti csatornánál vagyok.
De néha jó könnyed témákkal foglalkozni.
Ki ne szeretne néha egy jó kis átalakítást?
Szórakoztató és felemelő... A fenébe!
Igaza van.
Újra kell kezdenem a talk show-mat.
Ez remek, Tul. Nagyon örülök neki.
És most segíts Johnny orra alá dörgölni, hogy ő csókolt meg először!
Persze hogy kerestem.
Igen, ez az önök feladata.
Ezüst óra.
Ezüst és arany római számok vannak a számlapján.
Nem nézné meg az ágy alatt vagy...
Igen, a szobalány szerintem is leadta volna. Csak kérdem.
Jó, remek. Megvan a számom.
Köszönöm.
Bassza meg!
- Minden rendben? - Igen, csak elvesztettem az órámat.
Vehetnél egy újat. Mondjuk, egy Swatchot.
Igen, mondjuk.
Bassza meg!
Jó, köszönöm.
Bizonyíték van arra, hogy hibás a tanulmány.
És teljesen félrevezetően tudósítottunk róla.
Carolnak volt igaza.
Igen, így van.
Ha ki akarod hangsúlyozni, Carolnak volt igaza.
Szerinted Stan megengedi a helyreigazítást?
Hallottad már, hogy „inkább bocsánatot kérj, mint engedélyt”?
A parti őrség megmentette a kompot, és szerencsére nem történt sérülés.
A nyomozás folyamatban van.
Most pedig vissza szeretnék vonni egy hírt,
és bocsánatot szeretnék kérni a női nézőimtől,
a kollégáimat is beleértve.
Pénteken úgy mondtam be egy hírt,
hogy nem ágyaztam összefüggésekbe, és nem tettem fel pár fontos kérdést.
Utána egy kollégám felelősségre vont emiatt.
Ezért utánajártam a dolognak.
Így fedeztem fel, hogy a széles körben megjelent hír,
miszerint a 35 év feletti egyedülálló nőknek
több esélyük van terrortámadásban meghalni, mint férjhez menni,
el van ferdítve, és félrevezető.
Ráadásul szexista és nőgyűlölő is,
továbbá felelőtlen.
Ismernek engem.
Bíznak abban, hogy igazat mondok.
Ezúttal nem így történt.
A „több esélyük van terrortámadásban meghalni” kifejezés
nem is szerepel a tanulmányban.
A sajtó mégis felkapta.
És ez lett belőle.
Akármilyen korúak is a női nézőink, arra szeretném kérni őket:
ne hagyják, hogy egy markáns cím és egy tudatlan műsorvezető mondja meg,
hogy mit tartogat a jövőjük!
A modern nő a saját kezében tartja a jövőjét.
Nem egy összefüggésekből kiemelt butaság határozza meg a sorsukat, bassza meg!
Tully Hartot látták. Ez volt a KPOC híradója.
Most nem azért, de vagány csaj voltam.
Ezt bejátszhatnám az új talk show-m első epizódjában.
Ha már itt tartunk, Johnny, nincs kedved újra producerkedni?
Mielőtt tárgyalni kezdenétek,
lássuk a bizonyítékot arra, hogy én nyertem!
- Jön. - Csak szeretnéd.
Techta Flex 2000, kamerapróba, 1986. március 9.
Új kamerát kaptunk, ezért bent maradtam tesztelni.
Azt hittem, egyedül vagyok az irodában. De...
- Hú, oda nézz! - Istenem!
- Milyen jó kis pulcsim volt! - Nekem meg szörnyű volt a séróm.
- Ez igaz. - Igen.
És itt jön az, hogy megcsókolsz.
Fogd ezt a zsepit!
Szükséged lesz rá.
Na! Mi ez már, haver?
- Ne! - Nyugi!
Mindjárt visszajöttök. Láttam azt a csókot.
A fenébe!
- Szóval nem vetted fel? - Ez most komoly? Ne már!
- Sajnálom, drágám. - Jaj, ne!
Sosem fogjuk biztosan tudni.
De. Én biztosan tudom, hogy te csókoltál meg engem.
Összezavarodtam,
örültem és féltem egyszerre.
De rossz volt olyan fiatalon!
Azt érezni, hogy minden kérdés sorsdöntő,
hogy elég egy rossz döntés a munka és a házasság terén,
és az egész életünknek lőttek.
Hát, örülök, hogy mi jól döntöttünk.
Nem sírom vissza a 26 éves koromat.
- Én sem. - Én sem.
Csak az akkori bőrömet.
Én a hajamat. És a mellemet.
Én az ízületeimet.
Ugye? Fájni szokott a térdem.
Nekem meg a hátam.
A befőttesüveg-nyitástól megfájdult a hátam.
Ne is mondd!
- Ki inna valamit? - Én.
- Oké. - Én is.
Mi volt Stannel?
Kiakadt.
Holnap lesz egy nagy értekezlet.
Tullyval Tacomába kell mennünk, hogy személyesen szúrhasson le.
De azért nem fog kirúgni, ugye?
Jól vagy?
Nem.
Ne aggódj Stan miatt!
Szerintem jót tett a nézettségnek.
Elvesztettem az órám.
Tőled kaptam a szülinapomra.
És ez borzasztó érzés. Ezt nagyon elcsesztem.
Jaj, Johnny!
Ne aggódj emiatt!
Egy bőröndből árulta egy fickó. Nem volt márkás.
Nincs olyan márka, hogy Growlex.
Nem erről...
Csak azt kaptam tőled utoljára,
amíg még együtt voltunk.
És most örökre eltűnt,
mert elvesztettem.
Te pedig férjhez mész május 10-én, és...
Na, baszki!
Te jó ég! Bocsánat!
- Én kérek bocsánatot. - Bocs! Ezt nem szabadott volna.
Semmi baj.
Azt hiszem, úgy éreztem, hogy még nem volt meg a búcsúcsók.
Aha. Igen. Ez kellett is.
Akkor...
Szia!
Aha. Szia!
Ó, szent, kezed ajkad kövesse, rajta
Halld meg imám, ne lökj pokolba le
A szent csak áll, bár hallja az imát
Állj s a jutalmat én veszem ím át Ajkadtól ajkam így lesz bűntelen
Na jó, szerintem megy ez neked. Viszlát holnap!
- Sam, nem lehetne... - Tudom, mit akarsz kérdezni.
A válaszom: nem.
Sem most, sem soha.
- Nem lenne az jó neked. - Dehogynem.
Természetes, ha a diákok felnéznek a tanáraikra.
Előfordul, hogy ezeket az érzéseket összetévesztik valamivel.
Tudom, szerinted mások elleneznék, de nem kell tudniuk róla.
Rövid az élet. Ritkán adódik kölcsönös vonzalom, és köztünk az van.
Nem. Tully, nem én vagyok a te Rómeód.
Én felnőtt vagyok, te gyerek vagy.
Nem, én már nő vagyok, Sam.
Tudom, hogy te így érzed,
de én nem annak látlak.
Értem.
Hülyeség volt. Bocs.
- Sajnálom. - Semmiség. Most mennem kell.
Szia!
Jól vagy, Tul?
Mr. Waverlyvel gyakoroltam.
Hogy ment?
Nem érdeklem őt.
Gyereknek tart. Gyakorlatilag a képembe röhögött.
Még nincs itt az ideje.
Kelleni fogok valaha valakinek?
AHOGY ÉN LÁTOM, IGEN
Hihetetlen, hogy Carol nyugdíjba megy.
Akkor mi is öregek vagyunk?
Nem.
Csak...
nem fiatalok.
Azt mondják, az otthon melege idővel kihűl, de itt megint éreztem.
Az otthon melegét?
Sportriporterkém, te vagy öt percig voltál a KPOC-nél.
Pokolian jó öt perc volt.
Fel kéne hívnom Justine-t.
Hogy szóljak neki, hogy visszatérnék a televíziózáshoz.
Hiányzol a rajongóidnak.
Igaz.
Hát...
Köszönöm.
Jó éjt, Tallulah!
Jó éjt, Sporti!
Jó reggelt!
Nocsak! Jókedvedben vagy.
Remek volt az este.
A kedves emlékek hálával töltöttek el.
Örülök, hogy itt és most ott vagyok, ahol lennem kell.
Én is.
Jó volt látni a többieket.
És felvétel ide vagy oda, mindketten tudjuk, hogy te csókoltál meg.
És miből is tudjuk?
Gondolj bele! Eljegyeztek.
- Jó kislány vagyok, te is tudod. - Csak próbálod elhitetni.
Igaz, akkor is téged szerettelek.
De nem csaltam volna meg Theót. Nem tettem volna ilyet.
Ebben biztos vagyok.
Igazad van.
Nem tudtam leakadni rólad akkoriban. Ahogy most sem tudok.
És hogy tisztázzuk,
most én csókoltalak meg előbb.
Igen?
Szia, Tul!
- Átjössz reggelizni? - Ha fel tudok kelni.
- Nem aludtam az éjjel. - Mi a baj?
Azt hiszem,
szerelmes vagyok Danbe.
Azt hiszed?
Nem értem, miért nem mondtad még el neki, mit érzel.
Barátnője van.
És? Nem házasok.
De akkor is helytelen lenne, nem?
Lehet. De ha Johnny nem csókolt volna meg, Theo lenne a férjem.
Na, az helytelen lenne.
Nem tudom, alkalmas-e az idő erre.
Higgy nekem, amikor az mondom: élj a mának!
Annál tökéletesebb idő nincs.
Én is ilyeneket mondtam Dannynek, hogy meggyőzzem: kérje meg Celeste kezét.
Szóval győzködni kellett? Tul, akkor meg mire vársz?
Danny, tudom, őrültség, hogy most ezt mondom, de...
Lássuk be,
mindig is volt köztünk valami.
Mindig is volt köztünk valami.
Úgy nem jó. Túl nagy stresszt jelentene.
- Hali! - Szia, Tul!
Egek, Tully! Képzeld,
Danny megkérte a kezemet. Megvettük a gyűrűt. Hát nem gyönyörű?
Hűha!
Igen, hihetetlen.
Danny elmondta, hogy te beszélted rá. Nagyon köszönöm.
Azt mondtad, ne habozzak. Igazad volt.
Gyere be, és koccints velünk pezsgővel!
Most nem alkalmas.
Kate már vár a reggelivel, de később beugrom hozzátok.
Gratulálok nektek. Nagyon örülök.
Köszi.
A feliratot fordította: Kanizsai László